STUDIER ÖFVER GROPDJURENS I rBREDNING 243 



Två smärre Råna arvalis från Ryssbylund c:a 2 mil norr 

 om Kalmar, tagna af Tiselius år 1864, förvaras i Kalmar h. a. 

 läroverks museum, och redan tidigare har med. kandidat A. J. 

 F. Wetterberg - enl. Nilsson uppmärksammat henne i 

 Tveta socken bortåt 4 mil väster om Oskarshamn, och skall 

 hon där särskildt hälla till i potatisåkrar. 



Långbenta grodan är vanligen försedd med en liten knöl 

 vid basen af fjärde tån på bakfoten, yttre mellanfots- eller me- 

 tatarsalknöl. ' Denna »knöl» uppgifves i den zoologiska littera- 

 turen konstant saknas hos Råna arvalis. Så är också - - på 

 ett enda, mindre typiskt undantag när — förhållandet med de 

 åkergrodor, jag sett från östra Småland. Öländska exemplar 

 visa sig däremot mycket ofta afvika från den vanliga regeln, 

 hvarför jag närmare skall redogöra för alla fynd af åkergrodan 

 på Öland, som äro mig bekanta. 



Två större åkergrodor från kanten af alfvaret invid Resmo 

 kyrka ägde båda väl utvecklade yttre metatarsalknölarå bakfoten. 



Från Ottenby lund å Ölands sydspets har jag erhållit en 

 medelstor åkergroda; anträffades hoppande i gräset ett godt 

 stycke inne i lunden; saknade fullständigt yttre metatarsalknöl. 



Af åtta unga, endast 31- — 36 mm. långa exemplar från öfver- 

 svämmade betesmarker i närheten af Melby i Segerstads socken 

 visade sig en del äga, en del återigen sakna yttre knölen å 

 bakfoten ; ett individ hade den tydligt utvecklad endast å högra 

 bakfoten. En 32 mm. lång åkergroda från en liknande lokal i 

 Hulterstads socken strax söder om kyrkan hade tydliga yttre 

 mellanfotsknölar. 



Utefter en liten bäck mellan Stenåsa och Gårdby i Gårdby 

 socken infångades fyra smärre Råna arvalis om 25 — 35 mm:s 

 längd; två af dem hade mycket tydliga yttre mellanfotsvårtor; 

 en hade vårtor å båda bakfötterna, dock bäst utbildad å högra 

 bakfoten; den återstående ägde den yttre knölen endast å 

 högra bakfoten, ej å den vänstra. 



1 Hos alla öländska Råna agilis, som jag undersökt, var denna lilla knöl 

 tydlig och väl utvecklad. 



