STUDIER ÖFVER GRODDJUREN I rBREDNING 



Skälby och Törneby. De första exemplaren anträffades i år 

 (1909) i början af maj, och särskildt under stilla, varma kväl- 

 lar i midten af juni hördes hennes vackert drillande eller skor- 

 rande »ärrrrr» från hundratals ställen i stadens omgifnin 

 Hennes parningsläte är för öfrigt ganska lätt att härma. Om 

 munnen hålles halföppen och den något tillbakaskjutna tung- 

 spetsen får vibrera mot gommen under utandningsrörelsér, 

 kan man med liten öfning uppnå sådan färdighet, att paddorna 

 narras svara på lockropet. - - Kring Kalmar började parningen 

 i år i midten af maj och räckte till omkring d. 20 juni, alltså 

 i mer än en månad. 



I Mellaneuropa skall Bufo viridis stundom blifva ända till 

 130 mm. lång. Småländska exemplar uppnå knappt mer än 

 halfva denna storlek. Sju grönfläckiga paddor från Kalmar- 

 trakten mätte sålunda endast resp. 52, 53, 61, 67, 70, 72 och 

 72,5 mm. från nosspets till anus. 



På Öland är arten för närvarande känd från ett hälft dus- 

 sin lokaler, hvilka nedan anföras i ordning norrifrån söderut. 



Invid Ramsätra by 7 å 8 km. sydost om Borgholm på 

 öfversvämmad betesmark i kanten af alfvaret anträffades ett 

 exemplar d. 23 maj 1909 af amanuens Gustaf Carlsson. 



Under sökande efter långbenta grodan å alfvarmark mellan 

 Skogsby och Kalkstad i Torslunda socken d. 25 maj fingo vi 

 plötsligt höra grönflläckiga paddans drillande parningsläte, trots 

 det klockan endast var bortåt 3 på eftermiddagen och solen 

 gassade het. Medan djuren skreko, sutto de på tufvor eller 

 stenar ute i öfversvämmade betesmarker och stucko endast 

 hufvudet ofvan vattnet. Vadade man ut i polen, tystnade de 

 genast och döko skyndsamt till botten. Förhöll man sig stilla 

 en stund, fortsatte de dock snart åter konserten. Tre individ 

 infångades och nedstoppades i en växtportör. Under hela åter- 



1 I vetenskapsakademiens årsbok för 1908 p. 260 skrifver Rudolf Söder- 

 berg om Bufo viridis' parningsläte: > Grönfläckiga paddans skrik är ett drillande 

 eller dallrande läte, stundom klart, nästan klockrikt rent och högt. Det ljuder 

 starkare och påkallar uppmärksamheten i kvällens stillhet mer än alla andra ljud. 

 Det är särskildt den egendomliga klock- eller metallklangen, som fängslar örat. 



