2 go FAUNA OCH FLORA 



fram på hafsytan. Flera af dessa siphonophorer äga förmågan 

 att utsläppa gas och att nybilda sådan, hvarigenom de kunna 

 uppehålla sig på mycket olika djup. 



Hos andra djur träffar man anordningar, hvilka tjäna för 

 -amma ändamål, men hvilka äro af väsentligen olika beskaffen- 

 het Sa t. ix. möter man ofta pa oceanerna en vacker, hög- 

 blå snäcka, Jant/iina, hvars lilla fot bär en stor af blåsor sam- 

 mansatt [ena», hvilken är en afsöndringsprodukt. Med hjälp 

 af din na fena, som förvillande liknar hafsskum, håller sig snäc- 

 kan flytande på ytan. 



Slutligen har man funnit, att den specifika vikten hos 

 mänga djur betydligt reduceras, genom att de maganisera fett 

 såsom ett slags reservmaterial. Detta måste ju i hög grad 

 underlätta sväfvandet i vattnet. 



Denna förmåga att magasinera fett i en eller annan form 

 synes hafva närmaste samband med den hos planktondjur så 

 vänligt förefintliga egenskapen att utstråla ljus eller fosfores- 

 cera. Denna lysförmåga anser man nämligen uppstå genom 

 att i väfnaden inlagrade fettsubstanser eller reservämnen i 

 närvaro af alkalier förbinda sig kemiskt med syre. Ljuset kan 

 antingen utstråla frän vissa platser af kroppen eller från hela 

 djuret. De djur, som äro nattdjur, d. v. s. som nattetid hålla 



i de öfre vattenlagren, äga i regel den starkaste lysför- 

 mågan. Dessa äro sa känsliga för dagsljuset, att de vid dag- 

 gryningen sänka sig ned från ytan, enligt Studer, till ett djup 

 af SO till ISO meter. 



De kolonier af manteldjur, hvilka erhållit namnet »eldkrop- 

 par , Pyrosoma, därför att de afgifva ett ovanligt intensivt sken, 

 äro till den grad känsliga för ljus, att de första månstrålarna 

 tvinga el em att försvinna mot djupet. 



Den, som berest oceanerna, har säkerligen lagt märke till 

 en annan egenskap hos de pelagiska djuren, hvilken yttrar sig 

 i en stor förmåga af färgtillpassning. En stor mängd plank 

 tondjur äro fullkomligt färglösa, klara och genomskinliga som 

 vattnet, i hvilket de lefva; detsamma gäller också vissa plank- 

 tonfiskar, t. ex. alen- utvecklingsstadier, Leptocephalns, hvilka 



