HJ. Tllll.l, OM PLANKTON OCH \MNESOM VTTNINGEN I HAFVET 285 



jag här i korthet omnämna ännu en näringskälla, som står i 

 närmaste förhållande till kustfloran. Det finnes nämligen vissa 



hafsområden i Atlanten såväl som i Indiska och Stilla lialven, 

 hvilka äro utmärkta genom förekomsten af tångknippen i större 

 eller mindre ymnighet. I Atlanten, mellan 40° a 45 N. B. 

 och ungefär 10 S. B., hafva vi ett dylikt område, som begrän- 

 sas af en cirkelström. I det inre af detta område, som bär 

 namnet Sargassosjön och som är nästan strömstillt, anträffas 

 långa band af tångknippen, hvilka äro m. 1. m. tätt samman- 

 hopade. Sjöfarandes berättelser om »oerhörda tångmas- or 

 torde ej vara så litet öfverdrifna. Ofta är det ända till 60 

 meters afstånd mellan tångbanden. Dessa tångknippen, hvilka 

 till största delen utgöras af Sargassam bacciferam, äro emel- 

 lertid ej alstrade ute i öppna hafvet utan leda sitt ursprung 

 från Vestindiens och Antillernas strandklippor, från. hvilka de 

 genom påverkan af stormar, cykloner och ett upprördt haf 

 slitits loss och sedan af strömmar förts bort, tills de slutligen 

 hamnat i Sargassosjöns stilla vatten. 



Sargassum upptager näring och kan också i viss begrän- 

 sad mån tillväxa, men fortplantar sig ej. Öfverhufvud taget 

 för den ett tynande lif, dör så småningom och sjunker till 

 botten samt ersattes oafbrutet af nya hopar, hvilka drifvits 

 bort från Antillernas kuster. Enligt Hensens beräkning kan 

 denna tång ej uthärda lifvet i Sargassosjön mer än 5 å 6 

 månader, ty, säger han, vore ej så förhållandet, borde dess 

 massa vara betydligt större och tätare. För Hensens åsikt 

 talar också, att lifsbetingelserna i Sargassosjöns nästan stilla- 

 stående vatten måtte vara högst ogynnsamma för sargassum, 

 ty under normala förhållanden är den nämligen fästad vid 

 stränderna, hvarest genom hafvets bränningar och periodiska 

 rörelse nytt vatten med riklig näring oafbrutet tillföres. 



Emellertid är det otvifvelaktigt, att dessa tånganhopnin- 

 gar med deras säregna djurvärld utöfvar ett visst inflytande 

 på ämnesomsättningen i den del af hafvet, där de drifva om- 

 kring. Genom att de upptaga ur hafvet all den näring, som 

 -är dem möjligt, och genom att vattenomsättningen i Sargasso- 



Fauna och Flora 1909. Haft. 5, 6. 20 



