SMÄRRE MIM >E1 ANDE N 305 



En ejdérhane, 



som förvillat sig, sköts i oktober i en vik ai Vänern ej långt trän 

 Karlstad ( ' /'. - dt. 



Morkullan, 



som här i Jämtland allmännast kallas moröja af allmogen, an 

 den vara en mycket -ful» fågel, emedan hon uppgifves hacka i kornas 

 jufver och förorsaka dem sårnader. På min förmodan, att detta 

 troligtvis vore prat, förklarades bestämdt, att så hade hon gjort fornt, 

 fastän mera då än nu. Har ej sett några dylika uppgifter i nå- 

 got mig tillgängligt zoologiskt verk. 1 



Högaktningsfullt 



//( Igt ■ L öfi 'C n di ar k . 



Refsund. 



Tretåiga måsen funnen långt inne i landet. 



Omkring den 23 augusti 1909 sköts i Lyrestads församling i 

 iiDrra Västergötland ett exemplar af tretåiga måsen Ovissa, tridac 

 tvla)§ juv. Den fälldes vid Göta kanal något mer än en half 

 mil från Vänern. 



Måhända har den under de häftiga stormarne i medio af augusti 

 blifvit drifven sä långt österut. 



Fågeln, som var tämligen mager, är tillvaratagen och upp- 

 stoppad. //'. N. 



Oologisk sällsynthet. 



Den 14 sistlidne juli tillvaratogs å kronoparken Högberget i 

 Degerfors revir ett bo af sångtrast med 5 ägg uti, som företedde 

 säregna afvikelser från dessa äggs vanliga utseende. Grundfärgen 

 var djupare grönblå än hvad man i allmänhet är van att finna 

 hos sångtrastens ägg, och hvarje spår af fläckar saknades fullständigt. 

 Formen var äfven afvikande från den vanliga rena ovata typen och 

 närmade sig den ovala. Äggens storlek var: 26: 21, 26:21, 25: 21, 

 26,5:21, 25,5:21, m. m., och hade de en medelvikt af 0,34 gr. Två 

 ägg voro något rufvade. Boet var beläget 1,5 meter från marken, 

 och mot vanligheten på en gren af en större timmergran. 



K. Gra»i. 



Till vårfågelns biologi. 



Allmänt bekant är ju, att vårfågeln angriper hvarjehanda små 

 fåglar och däggdjur, som han kan bemäktiga sig och öfvermanna. 

 Han är därvid t. o. m. nog förmäten att försöka sig på att fånga 

 enkelbeckasinen, hvilket undertecknad var vittne till under en ripjakt 



1 Detta är naturligtvis en fabel. Morkullan skulle, äfven om hon aldrig så 

 gärna ville, ej kunna skada en ko med sin svaga näbb. Red. 



