M VRR] MEDDE1 \M»I \ 





bon iakttagits. Boet har anträffats i murkna björkstubbar i b 

 skog, mesl .uran. Ett bo med \ ägg uti fanns den i i m 

 22 voro ungarna utkläckta. Då boel fanns, låg snön ännu i 

 djup i skogen och sträng kyla var rådande. 



Svartmesen har under de tio aren jag varit bosatl inom Di 

 tors ej härstädes iakttagits förr än i höst, då den il. : varit 



synlig i sällskap med lappmesen och talltitan. 



A'. Gram. 



En kråksainmankomst, ett domslut och en exekution. 



Det är icke ensamt på människornas arbetsfält, mellan 

 kände och strejkbrytare, mellan arbetsgifvare och arbetare, som hat 

 Utsås och strider utkämpas. 



Kråkorna följa människornas exempel. H vilken skogsdunge 

 som helst kan tjäna dem till ett »folkets hus», där deras öfve 

 ningar föras icke mindre hetsiga och hatfulla och kanske icke I 

 mindre förständiga än på vissa andra ställen. 



Till deras rådslag hafva pressens män intet tillträde och ingen 

 stenograf har ännu återgifvit innebörden af någon deras öfverlägg- 

 ning, till följd hvaraf en stor lucka förefinnes i ornitologerna- ve 

 tände om kråkornas sätt att resonera och om deras moral. 



Genom att på så nära hall som möjligt närvara vid deras sam- 

 mankomster, lyssna till deras öfverläggningar och iakttaga utföran- 

 det af de fattade besluten, kan man dock skaffa sig en inblick i 

 dessa förhallanden och öfvertyga sig om, att de i mångt och myc- 

 ket likna människornas. 



Det är just härom jag nu vill berätta: 



I början af sistlidne oktober hade jag tillfälle att öfverraska en 

 mängd kråkor, hvilka hade en sammankomst i en ekdunge i närhe- 

 ten af mitt sommarställe för öfverläggning om någon angelägenhet, 

 som tydligen för dem var af stort intresse, och gaf anledning till 

 en synnerligen hetsig debatt, så hetsig, att de debatterande icke 

 gåfvo akt pä en objuden åhörare, som därför fick tillfälle att pa 

 närmare håll än som eljes varit möjligt, åhöra öfverläggningen. 



Någon egentlig ordförande hade de icke, eller, om sa var, 

 kunde denne åtminstone icke göra sig åtlydd, ty de föllo hvarandra 

 ofta i talet (i kraxet kanske det borde heta). Men tydligen fram 

 gick, att två af mötesdeltagarne ansågo sig ha upprörande skäl till 

 berättigade klagomål, och att de med högljudda yttranden och lifliga 

 gester sökte påtruga de öfriga sin uppfattning, hvari de också del- 

 vis lyckades. 



Det gäller tydligen bland kråkor liksom bland människor, att 

 »den som skriker ergo längst och ej blir hes* vanligen trumfar sin 

 åsikt igenom. 



Då öfverläggningen fortgått en stund, voro deltagarne delade i 

 två eller rättare tre partier, hvaraf det ena hyllade handlingens 

 propaganda», och det andra, det moderata, förhöll sig mera passivt. 



Det tredje utgjordes af en enda kråka, hvilken under rådpläg- 



