KVAGG AN 8 7 



alltid strimmig och längs ryggen fanns en bred mörk strimma 

 kantad af ett par smalare ljusa, som sträckte sig ända till svans- 

 roten. Svansen var gulhvit. 



Det enda exemplar af kvagga, som finnes i Sverige är ett 

 helt ungt föl, som hemförts af Linn é's lärjunge Sparrman. Det 

 finnes i Riksmuseum och är naturligtvis ganska illa uppstop- 

 padt, alldenstund den konsten stod ganska lågt på 1700-talet. 

 Men sedan exemplaret rengjorts, kunde artisten Ekblom förfär- 

 diga den vackra färgbild af den, som här återgifvits, och med 

 förbättring af själfva formen. Sparrman skrifver i sin rese- 

 beskrifning, att färgen på detta föl var »friskare», d. v. s. ljusare 

 och lifligare, än hos de vuxna djur, han såg. Men själfva mön- 

 stret och strimmornas anordning är naturligtvis lika som hos de 

 vuxna djuren af samma lokalras och man ser, huru strimmorna 

 baktill ha en tendens att brytas upp i fläckar. Samma sak 

 återfinnes också hos på en del teckningar af kvaggor, som fin- 

 nas ända sedan 1700-talet. Kvaggan afviker från zebran för- 

 utom genom sin teckning genom betydligt kortare öron och är 

 på det hela taget mera hästlik till sin form än zebran. Den 

 har dock kastanjer endast på frambenen som zebror och åsnor, 

 ej på bakbenen också som hästen. Hofvarne äro hos kvaggan 

 mera breda och hästlika än hos zebran. 



Namnet kvagga är som så många andra ett onomatopoe- 

 tiskt ord efterbildande djurets gälla gnäggande »ouag-gä» med 

 sista stafvelsen långt utdragen. Hottentotterna kallade kvag- 

 gan »khoua khoua» och därefter togo holländarne upp namnet 

 från dem. 



Kvaggorna lefde på de stora öppna grässlätterna. Vanligen 

 voro de samlade i hjordar på 20 till 30 djur och nästan alltid 

 sällskapade de med flockar af den hvitsvansade gnun och strut- 

 sar. I sitt nordligaste utbredningsområde i Orange Riverkolo- 

 nien sammanstötte kvaggan med den närbesläktade Equus bur- 

 chelli, BurchelTs kvagga (eller zebra), men de båda formerna 

 blandade sig ej med hvarandra. 



Burchells kvagga och med den närstående raser finnas 

 sedan utbredda öfver nordväst hela Ostafrika ända till och genom 



