86 FAUNA OCH FLORA 



Thunberg och Sparrman hade redan tidigt påpekat den stora 

 nytta, man skulle kunna få genom att tämja kvaggan. Då denna 

 var van vid de klimatiska förhållandena m. m. och säker mot 

 tsetseflugans fördärfbringande stygn, skulle den kunna ha blifvit 

 ett utomordentligt värdefullt husdjur för dessa länder. Men 

 ingen lyssnade härtill -- visa råd följas ju sällan. Visserligen 

 tämjdes några enstaka exemplar och kördes in, 1 så att man såg 

 att det kunde gå, men några allvarliga försök gjordes ej i nå- 

 gon större utsträckning. Kvaggans slutliga nedskjutande för- 

 siggick så hastigt, att naturforskarne ej visste något om saken, 

 förr än det redan var försent. Till museerna kom därför aldrig 

 något tillfredsställande antal exemplar vare sig af skelett eller 

 stoppade djur. Dock finnes en del mestadels illa konserverade 

 exemplar i flera europeiska museer samt ett föl i Kapstaden. 

 Professor Ridgeway har nyligen 2 gifvit fotografiska afbildningar 

 af dessa, och tillika reproducerat de originalafbildningar af kvag- 

 gor, som gjorts af personer, som sett sådana djur i lefvande 

 tillstånd. Endast en fotografi finnes af en lefvande kvagga. 

 Denna togs i London af ett exemplar, som lefde där från 1851 

 till 1872. Af det värdefulla material, som prof. Ridgeway så- 

 lunda samlat, framgår tydligt, att kvaggorna varit sinsemellan 

 ganska olika och troligen funnos inom olika delar af utbred- 

 ningsområdet särskilda geografiska raser, hvilkas färg och teck- 

 ning afvek sinsemellan. Bottenfärgen på kroppen kunde variera 

 från ljust gulbrunt till nästan kastanjebrunt. Benen voro alltid 

 ljusare, grågula eller gulhvita och utan strimmor. Bakdelen af 

 kroppen var också i olikhet mot zebrorna fri från strimmor. 

 Äfven på kroppssidorna sträckte sig tvärstrimmorna ganska 

 olika långt bakåt. Ibland gingo de ända till ljumskpartiet, ibland 

 voro de otydliga redan strax bakom bogarne, på hvilkas nedre 

 del de i allmänhet saknades. På halsen funnos dock alltid de 

 tydligaste strimmorna, bredare mörka (rödbruna, kastanjebruna) 

 och smalare ljusa (ljusbruna till gulhvita). Likaså var pannan 



1 I början af förra århundradet hade man t. o. m. tillfälle att få se ett par 

 kvaggor köras i Hyde Park i London af en Mr Parkins. 



2 Proc. Zool. Soc. London 1909. 



