7 O FAUNA OCH FLORA 



delvis svart, hvilket också är prydnadsfärg. Hos guerezaaporna 

 (Colobus) är svansen ofta helt eller delvis hvit och dessutom 

 ofta långhårig. Då det talas om svansens betydelse som pryd- 

 nadsorgan hos aporna, bör det ihågkommas att inom denna 

 djurordning prydnadsfärger företrädesvis träffas anbragta dels 

 i ansiktet och dels vid den motsatta kroppsändan. Slående 

 exempel härpå lämna ju drill och mandrill med sina bjärta fär- 

 ger i violett, blått och rödt å nämnda främre såväl som bakre 

 kroppsdelar. Men äfven hos markattorna med prydnadsfärger 

 på svansen finner man i ögonen fallande ansiktsprydnader i form 

 af bjärta nosfläckar i hvitt, rödt o. s. v., hvita eller annorledes 

 färgade skäggprydnader i olika anordning, ibland polissonger, 

 ibland hakskägg o. s. v. 



Hos många däggdjur användes svansen för att uttrycka en 

 känslostämning. Vi veta ju alla, huru en hund visar sin till- 

 fredsställelse eller glädje genom att vifta med svansen, men 

 sticker den mellan benen, då han är rädd. När svansspetsen 

 hos en katt börjar nervöst att kröka sig än hit än dit, då dröjer 

 det däremot ej länge, innan dess ägare tar till klorna. Detta 

 gäller såväl om huskatten som om tigrar och leoparder i tro- 

 pikernas snår. Det retade lejonet säges ju »piska sidorna med 

 svansen». De flesta ha väl också bevittnat huru en »upprörd» 

 ekorre viftar med plymen hit och dit och samtidigt smackar, 

 vare sig nu de frambragta ljuden skola innebära smädelser 

 mot den som stört honom eller ej. De diande lammen vifta 

 ifrigt med svansen och ådagalägga därmed sin förnöjelse. 



Djur, som skrämmas, utföra ofta rörelser med svansen in- 

 nan eller just som de fly. Renar och många andra hjortar resa 

 svansen i vädret, när de springa, och dess hvita undersida till- 

 lika med den hvita eller åtminstone ljusa färgen på lårens bak- 

 sida, den s. k. »spegeln», blir då mycket starkt synlig. Detta 

 har tolkats såsom en signal afsedd att underrätta andra djur 

 af samma art om, att fara är på färde. Svansen skulle alltså 

 i dessa fall vara ett signalorgan. När harar och kaniner fly, 

 hålles svansen så, att den hvita undersidan skarpt framträder. 

 Hvar och en som någonsin skrämt upp en hare har nog iakt- 



