E. LÖNNBERG, SVANSENS BETYDELSE OCH ANVÄNDNING 65 



försvarsmedel och de försöka ock att med slag af sin stjärtfena 

 afvärja de anfall, som göras mot dem, vare sig dessa komma 

 från fiender, som äro med dem besläktade såsom späckhuggare, 

 eller från hvalfångare, och mer än en hvalfångarebåt har krossats 

 i spillror af den sårade hvalfiskens väldiga slag med detta vapen. 

 Nyligen har en tysk officer i en jaktberättelse från 

 tyska Sydväst-Afrika berättat, att en hans hund, som angripit 

 ett, som man tycker, försvarslöst jordsvin {Orycteropus) blifvit 

 skymfligen slagen på flykten genom slag af dettas muskulösa 

 svans. I dessa båda fall är det blott muskelkraften utan någon 

 speciell beväpning, som spelat en roll vid svansens användning 



Fig. 8. Urson. 



såsom vapen, men det finnes äfven däggdjur, hos hvilka en 

 sådan extra utrustning finnes. Ursonen (fig. 8) eller det nord- 

 amerikanska trädpiggsvinet säges, om det anfalles t. ex. af något 

 rofdjur, med stor fördel utdela slag med sin tämligen korta 

 men breda och kraftiga samt med hvassa taggar besatta svans. 

 Sådana slag bli desto obehagligare för angriparen, emedan tag- 

 garne lätt lossna från ursonens svans och fastna i hullet på 

 den förre. 



I Sydamerika fanns under pleistocentiden en slags egen- 

 domliga nu alldeles utdöda med bältorna besläktade djur, Glyp- 

 todontidce. Dessa hade dock i olikhet mot nutidens bältdjur 

 ett öfver hela ryggen och sidorna sammanhängande pansar af 



Fauna och Flora 1910. Haft. 2. 5 



