E. LÖNNBERG, SVANSENS BETYDELSE OCH ANVÄNDNING 



6l 



vudsakligen växtätare. Men det finnes äfven ett nära befryn- 

 dadt släkte, Dactylopsila, i norra Australien och på Nya Guinea, 

 som är insektätande och har fjärde fingern förlängd för att där- 

 med framkrafsa insekter och larver ur barkspringor och andra 

 gömställen. De hithörande arterna ha hela den långa svansen 

 buskig utom spetsens undersida, som är naken för att kunna 

 användas som griporgan. Här finnes sålunda inom samma fa- 

 milj en hel del olika utvecklingsgrader af enbart gripsvans och 





Fig. 7. Myrkotte (Manis tricuspis). 



enbart styrsvans för luftsprång (jfr ofvan Petauras, Distccchurus 

 och Acrobates) samt åtskilliga olika kombinationer af båda. 

 Huru de känguruartade djuren i regel använda sin svans har 

 redan omtalats, men det är skäl att i detta sammanhang på- 

 peka ett annat bruk, som vissa till denna familj hörande djur 

 göra af sin svans. Hos en del af de mindre arterna, som man 

 stundom kallar »känguru-råttor», är svansen ett griporgan (t. ex. 

 hos Bettongiä) och de använda den för att därmed bära bun- 

 tar af gräs, som de använda för bobyggande. Till och med 



