E. LÖNNBERG, SVANSENS BETYDELSE OCH ANVÄNDNING 55 



styre, då de hoppa från gren till gren. Såsom exempel kan 

 anföras den australiska »tafan» {Phascologale penicillata). Denna 

 lilla rofgiriga best har en lång svans, som i spetsen är buskig 

 och fungerar både som balans och styre. 



Hvar och en som har sett en vanlig svensk ekorre, har ej 

 kunnat undgå att aktgifva på den viktiga roll, som svansen 

 spelar för detta djur. Den är ett balansorgan både när ekor- 

 ren sätter sig på bakbenen för att äta eller lyssna och när den 

 rör sig. Gör den ett längre språng från en trädgren, ser man 

 hur svansen fungerar på en gång såsom styre och fallskärm. 

 Och så förhåller det sig med alla de talrika ekorrar i olika 

 länder som lefva i träd. Sådana ekorrdjur återigen, som öfver- 

 gått från dylikt lefnadssätt till att hufvudsakligen vistas på 

 marken, ha däremot svansen korthårig, hvilket ju också visar 

 sambandet mellan lefnadssättet och svansens byggnad. Mest 

 fullkomnad som hjälporgan vid luftsprång är svansen hos den 

 nordamerikanska flygande ekorren och arterna af samma släkte 

 i Asien. Hos dem är svansens hårbeklädnad tvåsidigt anord- 

 nad, så att svansen ser platt ut. Hos den finska flygande ekor- 

 ren och dess samsläktingar är däremot svansens hårbeklädnad 

 mera allsidig. Ekorrarne äro ej de enda gnagare, som ha dy- 

 lik yfvig svans. I Afrika finnes en grupp af gnagare, Anomal- 

 urus (jfr fig. 6), som lefva i träd såsom ekorrar och fastän de 

 ej äro släkt med dem ha de som tillpassning till detta lefnads- 

 sätt fått både ekorrlik svans och fallskärm liksom de flygande 

 ekorrarne. 



En ändå märkligare parallell utveckling företer en familj 

 af insektätare (Tupaiidcé), som är hemma i Ostindien. De lefva 

 i träd som ekorrar och ha såsom tillpassning härtill fått ett 

 ganska ekorrliknande utseende med en yfvig svans, som gör 

 samma tjänst som ekorrarnas. Ett något afvikande släkte {Pti- 

 locercus) (fig. 4) till denna familj är hemma på Borneo och har 

 en mycket lång svans, som till sin basala del är kal, men i 

 den yttre tredjedelen bär en tvåsidigt anordnad kraftig frans 

 af långa hår (se fig. 4). Detta påminner ju om förhållandet 

 hos pungdjuren Distwcluirus och Acrobates, ehuru fransarne 



