ORMARNE I KONGO 4^ 



flera exemplar, hvilket antyder, att de höra till de vanligaste 

 ormarne i Mukimbungu. Den ena af dessa Dipsadomorphus 

 blandingii, blir omkring 2V5 m. lång och dess färg växlar från 

 gulgrått med eller utan mörka tvärband till enfärgadt svart. 

 Kroppen är ganska hoptryckt från sidorna och hufvudet rätt 

 stort och skarpt afsatt. Den andra arten Thelotornis kirtlandii, 

 som blir något öfver meterlång, har grönt hufvud och grå- 

 aktig kropp, ofta med en skär ton samt stundom med mörkare 

 fläckar. Denna orm är mycket smal, nästan snärtformig. En 

 smal trädorm utan några gifttänder alls är Thrasops gularis, 

 som är svart med gulhvit strupe. Den blir omkring 170 cm. 

 lång. Denna sistnämnda trädorm är hemma uteslutande i 

 Västafrika, under det att de båda föregående ha en vidsträckt 

 utbredning i tropiska Afrika. De äro fullständigt tillpassade 

 till att lefva uppe bland kvistar och grenar i trädens kronor 

 och i buskarne, där deras långa, smala kropp lätt finner stöd, 

 och här bedrifva de jakt på grodor och fåglar. Psammophis 

 sibilans är en ganska smal orm med bakre gifttänder och 

 mycket växlande färgteckning, dock ofta längsstrimmig. Den 

 har en mycket vidsträckt utbredning öfver större delen af 

 Afrika och ett exemplar fanns äfven i Mukimbungusamlingen. 

 En vida utbredd afrikansk orm är också den märkliga 

 Dasypeltis scabra äfven representerad med ett exemplar i 

 denna samling. Det egendomliga med denna form är, att den 

 tillpassats till ett så afvikande och exklusivt lefnadssätt som 

 att lefva på fågelägg. För detta ändamål äro de flesta tän- 

 derna bortreducerade, så att blott några få finnas kvar i bakre 

 delen af öfverkäksbenen, på gombenen och i underkäken. Den 

 är sålunda ganska tandlös för att vara en orm. Men i ersätt- 

 ning för denna brist ha på några kotor i nedre delen af ormens 

 halsregion de undre utskotten (hypapofyserna) blifvit starkt för- 

 längda och riktade snedt framåt samt genomborra matstrupens 

 vägg. Dessa utskott ha till uppgift att knäcka hål på skalet 

 på det sväljda ägget. Gadow skrifver om denna orm, »ehuru 

 den knappt blir mera än 2V2 fot lång kan ett sådant exemplar 

 svälja ett vanligt hönsägg. Dufägg sväljes af ormar, som äro 



