32 FAUNA OCH FLORA 



90 timmar efter befruktningen äro larverna utvecklade, men 

 först efter 120 timmar ha de hunnit så långt, att de kunna 

 lefva i vatten. Under utvecklingens gång blir slemklumpen 

 liksom ihålig med fastare ytterhölje och in i samlas en vätska, 

 hvari larverna ligga och kunna röra sig (jfr fig. 2). När det sedan 

 kommer ett regn öppnas höljet nedtill och larverna falla ut. 

 Ett tropiskt regn faller ofta så häftigt, att små rännilar bildas, 

 med hvilka grodlarverna kunna komma till någon större vat- 

 tensamling, där de kunna utvecklas vidare. Dock är detta 

 naturligtvis ej alltid fallet, men Siedlecki har genom experi- 

 ment visat, att i ogynnsamma fall larverna kunna nöja sig med 

 helt obetydliga vattenkvantiteter. Dels höll han ett antal lar- 

 ver i ett urglas i så litet vatten, att hvar larv ej hade för sin 

 del mer än »två droppar», dels lade han larven i vatten, som 

 utfördes med trädgårdsjord till en tämligen tjock gröt. Men 

 larverna lefde lika bra i dessa båda kärl och utvecklade sig 

 lika fort under 4 — 5 dagar som i ett akvarium med rent vat- 

 ten och med vattenväxter. Efter denna tid blef det brist på 

 föda för larverna i urglaset, ty ägguleförrådet räcker ej längre, 

 men larverna i >jordgröten» lefde ännu lång tid. Ute i natu- 

 ren under normala förhållanden är det sålunda sannolikt, att 

 det under denna tid verkligen skulle kunna ha kommit en 

 regnskur nog stark att befordra dem vidare till en mera pas- 

 sande utvecklingsort. Larvernas utveckling till grodor drager 

 dock rätt lång tid. Först 60 dagar efter kläckningen syntes 

 spår till bakben och sen kräfdes ytterligare 25 dagar, innan 

 tårna utbildades, d. v. s. så gick det till i akvariet, men kanske 

 det eär fortare i det fria. 



