l6 FAUNA OCH FLORA 



dom äfven för att bedöfva bytet. Bland ödlorna finnas också 

 ej så få former, som tillbringa större eller mindre del af sitt 

 lif i vatten och ha behof af ett simorgan, hvilket svansen da 

 lämnar dem. Ett typiskt exempel på ödlor, som tagit vattnet 

 till sin hufvudsakliga vistelseort erbjuder det sydamerikanska 

 släktet Neusticuriis. Dit höra tvenne arter bruna ödlor med 

 mörka fläckar och hoptryckt svans, som bär två tandade kölar 

 på öfversidan. Dessa ödlor likna sålunda i viss mån en liten 

 krokodil. Såsom ett annat exempel på en ödla, som lefver i 

 stor utsträckning i vatten må anföras Amblyrhynchus af famil- 

 jen Igaanidoe. Det är en svartaktig omkring 1 l /s m. lång ödla, 

 som är hemma på Galapagosöarne, vid hvars stränder den 

 lifnär sig genom att dyka ned i hafvet efter alger. I Sydost- 

 asien från Siarn till Australien finnes en mörkt olivfärgad ödla, 

 Phy signat lins, af familjen Agamidce, som når en längd af nära 

 V2 meter. Denna ödla är vattenälskande och har starkt 

 hoptryckt svans, som användes för simning. Äfven flera 

 ödlor af släktet Varanus ha liknande vanor. Hos en grupp 

 af ormar, de giftiga hydrophiderna eller hafsormarne, som äro 

 hemma i Indiska och Stilla oceanens varma delar är likaledes 

 den från sidorna tillplattade svansen en simåra. 



Den normala användningen af svansen såväl hos ödlor 

 som hos ormar är dock såsom rörelseorgan på lahd, i det att 

 den deltager i de slingrande rörelser, medels hvilka kroppen 

 skjutes fram. Snabba och lifliga arter af dessa båda grupper 

 ha också i samband härmed vanligen lång svans. Hos många 

 ödleformer har svansen så fullständigt öfvertagit ställflyttningen, 

 att lemmarne i mer eller mindre hög grad förlorat betydelse 

 och på grund häraf också reducerats i storlek för att slutligen 

 helt eller delvis försvinna. Hos den australiska ödlefamiljen 

 Pygopodidce saknas t. ex. framlemmarne och af baklemmarne 

 återstå blott små fjällklädda flikar, och hos ormslåfamiljen 

 (Anguidce) finnes som bekant ej några yttre spår af lemmar. 

 Detta visar den väg på hvilken ormarne utvecklats från ödle- 

 liknande djur med 4 fötter. I motsats härtill ha tröga ormar 

 (t. ex. giftormar) vanligen en helt kort svans. Hos ödlor och 



