M 



FAUNA OCH FLORA 



af ett framåtriktadt benhorn i pannan) är svanstaggen hos 

 vissa arter lysande skarlakan, hos andra blå. Man kan så- 

 lunda hos dem tala om varningsfärger i samband med svans- 

 beväpningen. 



Om man härtill lägger, att hos darrålen (Qymnotusj det 

 är svansen, som bär det elektriska batteriet, och att hos många 

 ljusalstrande former lysorganen äro förlagda till svansen, så 

 torde inses, att svansen hos fiskarne har många bifunktioner. 



Ä andra sidan tyckes det själfklart, att svansen hos fiskarne 

 är ett organ af så fundamental betydelse, att det skulle vara 

 omöjligt för en fisk att undvara detta kroppsparti. Likväl in- 



Fig. 4. Amanses seopas från Polynesien. 



träffar det, att svansen reduceras och detta har nått längst 

 hos den egendomliga klumpfisken (Mola mola), hos hvilken man 

 ej längre kan urskilja något stjärtparti. 



Öfvergå vi sedan till groddjuren, så skola vi finna, att 

 hos den lägsta af dess tre ordningar, salamanderdjuren (Uro- 

 dela), svansen åtminstone under larvtiden 1 samt sedan tidvis 

 fortfar att ha i hufvudsak samma betydelse som hos fiskarne 

 nämligen såsom rörelseorgan i vatten. Larverna utvecklas 

 nämligen nästan alltid i vatten och parningen sker likaså i 

 regel i samma element, och de vuxna vistas alltså under en 



1 Vissa salanianderformer utvecklas dock direkt utan att genomlöpa något 

 larvstadium i vatten. 



