E. LÖNNBERG, SVANSENS BETYDELSE OCH ANVÄNDNING 13 



ändan om ett Zosterablad, och den smala gröna fisken liknar 

 då själf ett dylikt, så att en god skyddande likhet åstadkommes. 

 Hos den välbekanta »sjöhästen» (Hippocampus) (fig. 3), som före- 

 kommer i talrika arter i varma haf är denna gripförmåga än mera 

 utvecklad. Men »algfisken» ( Phyllopteryx), en »sjöhäst» med 

 flikiga, bladlika hudbihang utgående från hufvudet och kroppen 

 har drifvit likheten med en alg än längre och kan svårligen 

 upptäckas, då den med sin gripsvans fäster sig vid en gren af 

 en dylik hafsväxt. 



Hos åtskilliga fiskar är svansen på samma gång, som den 

 fungerar på normalt sätt som rörelseorgan, tillika bärare af 



Fig. 3. Hippocampus och Phyllopteryx, den senare från Ostindien. 



vapen i form af hvassa kölar t. ex. hos taggmakrillerna m. fl., 

 eller i form af rader af taggar såsom hos åtskilliga filfiskar 

 ( Balistidoe). En art af släktet Amanses (A. scopas) (fig. 4) har 

 hel kvast af långa nålhvassa taggar på sidorna af svansen. 

 Kirurgfiskarne af släktena Teuthis och Acanthurus m. fl. ha 

 på hvardera sidan af svansen en skarp, kniflik tagg, som är rörlig, 

 så att den med spetsen framåt kan fällas ned i en skida eller ock 

 resas upp och användas såsom ett ganska fruktansvärdt vapen, 

 då fisken slår med svansen. Dessa fiskar äro hemma i nästan 

 alla varma haf och representeras af talrika arter, af h vilka 

 många äro bruna men andra grant färgade. Hos näshorns- 

 fiskarne (Acanthurus o. Monoceros ) (som kallas sä till följd 



