6 FAUNA OCH FLORA 



glad öfver att Spetsbergens första skalbagge nu var upptäckt, 

 återvände jag till fyndorten, där jag erhöll ytterligare två 

 exemplar.» 



;>G. Andersson var strax i närheten sysselsatt med iakt- 

 tagelser öfver markens och luftens temperatur och hade lagt 

 sin uppslagna anteckningsbok på en tufva med dvärgbjörk. 

 Bäst det var fick han se en liten skalbagge krypa på boken, 

 men då han skulle tillvarataga den, föll den till marken och 

 kunde ej återfinnas. Om en stund kom ännu ett exemplar 

 krypande på samma sätt som det förra, och detta blef tillvara- 

 taget. Han kom nu och visade det för mig, som däruti igen- 

 kände en curculionid, sålunda en skalbagge af helt annat slag 

 än den förra. Sedan Kolthoff tillkommit, sökte vi nu ge- 

 mensamt i löfvet under dvärgbjörkarne, där exemplar af båda 

 erhöllos. Staphyliniden fanns dock rikligast i gammalt smut- 

 sigt löf af polarvide, blandadt med torra grässtrån/nedsköljda 

 frän sluttningen. Vi medförde en massa af detta löf och gräs 

 för att genomsökas ombord, och på detta sätt ehöllos ytter- 

 ligare flera exemplar . . . Ändamålet med det korta besöket i 

 Kolbay, hvarifrån vi afgingo kl. half tre eftermiddagen, var 

 sålunda i dubbelt måtto vunnet, vi hade ej blott funnit Spets- 

 bergens första skalbagge utan två arter (i verkligheten tre, se 

 nedan). Det var därför särskildt festligt vid middagen, där- 

 vid äfven skalbaggarne erhöllo sina vederbörliga skålar. Det 

 skämtades både med G. Andersson, »som icke funnit cur- 

 culioniden, utan i stället blifvit funnen af denne» samt 

 med entomologen, som icke funnit något alls. Men det 

 händer verkligen ofta nog när flere söka, att den lycklige upp- 

 täckaren icke är fackmannen, utan i stället någon af de andra». 



Hvad jag icke visste, när ofvanstående skildring nedskrefs, 

 var, att vi i verkligheten funnit icke blott en staphylinid utan två 

 olika arter, nämligen enligt prof. J. Sahlberg i Helsingfors 1 

 jämte flere exemplar af Atheta graminicola Grav., som är myc- 

 ket allmän i lappmarkerna och går ända till norra Amerika, 

 äfven Atheta subplana J. Sahlb., i ett fåtal exemplar såväl 



1 J. Sahlberg, Aleocharider insamlade i polarregionerna af svenska expeditio- 

 nerna 1883, (1898) och 1899. Entomolog. Tidskrift, Bd 22 (1901). Jämför äfven 

 nedan citerade arbete af samme förf. 



