SJÖELEFANTERNA SKYDDAS I 17 



för naturen. Saken har också ordnats pa det praktiska sätt, 

 som i allmänhet kännetecknar det engelska systemet. Redan 

 förut har England visat sig vara ett föregångsland, då det 

 gäller att med kloka anordningar skydda djurlifvet i dess afri- 

 kanska kolonier. Det skulle vara att hoppas, att dessa nya 

 reglerande bestämmelser vid Syd-Georgien skulle inleda en ny 

 aera, som skall medföra ett ytterst väl behöfligt skydd äfven 

 för de stora hafsdjuren. De pälsbärande sjöbjörnarna äro full- 

 ständigt utrotade på många ställen, där de förut voro all- 

 männa, och många andra närsläktade djur äro ytterligt deci- 

 merade samt starkt hotade. Stilla Hafs-hvalrossen lär i det 

 närmaste vara slut och hvalrossarna i de till Atlanten stötande 

 delarne af Norra Ishafvet äro mångenstädes alldeles utrotade 

 och på återstående ställen fåtaliga, så att de snart torde full- 

 ständigt duka under för den hänsynslösa förföljelsen. Äfven 

 hvalarnes historia är liknande. Den kaliforniska grå-hvalen 

 Rhachianectes glaucus) är fullständigt utrotad. Nordkaparen 

 torde på allvar snart gå samma väg, och detsamma gäller nog 

 om åtskilliga andra, fastän man ej så noga känner till saken. 

 Hvalfångarne fortsätta, så länge det finns något att taga. 



För att kunna vinna något effektivt resultat genom en lag- 

 stiftning till skydd mot de stora hafsdjurens utrotning kräfvag 

 dock internationella öfverenskommelser. Skulle det vara så 

 omöjligt att få till stånd dylika i ententernas och skiljedoms- 

 stolarnes tidehvarf? 



