120 FAUNA OCH FLORA 



sydamerikanska viscachan ( Lagostomus trichodactylusj är ock- 

 så ett af de många exemplen på gräfvande gnagare med rela- 

 tivt kort svans. Den lefver i kolonier och är mycket illa om- 

 tyckt, ty dess talrika gräfda gångar förorsaka ofta olycksfall, 

 därigenom att ridhästar trampa ned sig i dem och löpa fara 

 att bryta benen. 



Om svansen däremot har någon viktig funktion t. ex. vid 

 hoppning eller på annat sätt, bibehålies den naturligtvis till 

 följd häraf i sin fulla utveckling, äfven om djuren gräfva sig 

 hålor i marken såsom t. ex. gerbillerna, det är en själfklar sak. 



De små piphararna [Ochotona eller Lagomys) bebo klipp- 

 hålor eller gräfda gångar hufvudsakligen i norra Asien, men 

 en art i Sydryssland, och de ha i öfverensstämmelse med 

 detta lefnadssätt förlorat svansen.. Det är också sannolikt, 

 att svansens reduktion hos kaninernas och hararnes stamfäder 

 haft en liknande orsak, fastän den förkortade svansen sedan hos 

 de nu lefvande fått en annan betydelse, som ofvan anförts. 



Äfven inom rofdjurens ordning möta vi en rad af gräf- 

 vande former med reducerad svans. Inom vår egen fauna ha 

 vi vår välkända gräfling, hvars svans är helt obetydlig. Till 

 samma släkte finnas äfven närstående arter genom hela norra 

 och mellersta Asien till Japan. I Nordamerika finnas också 

 gräflingar, (Taxidea), som ej afvika från gamla världens i ifråga- 

 varande afseende. I Afrika lefva de likaledes så godt som 

 svanslösa honungsgräflingarne Mellivora) och i Indien stink- 

 gräflingarne ( Mydaus). De sista, som ha den högst obetydliga 

 svansen besatt med en rätt stor hårbuske, utmärka sig genom 

 sina starkt utvecklade analkörtlar, hvilka utveckla en stank, 

 som kan täfla med skunkens. 



Sedan en djurform till följd af ett gräfvande lefnadssätt 

 förlorat svansen, kan den naturligtvis ej ånyo återförvärfva 

 en väl utvecklad svans, äfven om den öfverger sina gräf- 

 vande vanor. Det är därför sannolikt, att en del däggdjur 

 äro svanslösa, emedan deras stamfäder till följd af dylikt lef- 

 nadssätt förlorat svansen. Det är möjligt, att något dylikt gäller 

 om björnarne. Då vattenlif ingalunda åstadkommer reduktion 



