122 FAUNA OCH FLORA 



Vanligen stanna de kvar i ett träd, så länge som där finnes 

 någon föda åtkomlig för dem. 



Bland halfaporna träffas också trädklättrande svanslösa 

 former, de s. k. loris och pottos. Af de senare (Perodictius) 

 finnas tvenne hufvudarter, en grå och en rödbrun, båda från 

 Västafrika. De äro omkring 20 cm. långa och i det närmaste 

 svanslösa. Deras vanor äro nattliga och deras rörelser utom- 

 ordentligt långsamma, men det oaktadt förstå de ganska bra 

 att fånga sitt byte, som består af insekter. Af loris finnas två 

 slag, den smärta lorin (Loris) och den tröga lorin (Nycticebus). 

 Den förra, som förekommer rätt talrikt i Ceylons och Syd- 

 indiens skogar, är smutsgrå till färgen med 20 cm. lång men 

 så tunn kropp, att den ser utmärglad ut, isynnerhet som dess 

 ben äro rätt långa. De tröga loris äro utbredda öfver bortre 

 indiska halfön från Assam och Birma till Malacka samt på 

 Sundaöarne och Filippinerna. De variera i färg och utseende 

 från askgrått till ljust rödbrunt med en mörkare ryggstrimma 

 från kastanjebrunt till svart. Såsom de föregående äro de 

 nattliga till sina vanor och långsamma i sina rörelser, som 

 träffande skildras på följande sätt. »När den klättrar griper 

 den en gren först med ena handen sedan med den andra. Då 

 den fått säkert tag med båda händerna, flyttar den en af bak- 

 fötterna och sedan den fattat säkert fäste med den flyttar den 

 den andra. Den släpper ej sitt tag med bakfötterna förr än 

 den har säkert grepp med händerna.» Det kan tydligen ej gå 

 fort med en sådan metod, äfven om det går säkert. 



Af dessa nu anförda exempel framgår alltså alldeles tyd- 

 ligt, att det mest utmärkande draget för dessa svanslösa träd- 

 klättrare är att de röra sig långsamt, man skulle nästan kunna 

 säga betänksamt. En lång svans skulle alltså ej kunna tjäna 

 dem såsom balans eller styrorgan, då de ej hoppa, men den 

 skulle kunna blifva dem till skada, emedan deras fiender kunde 

 gripa tag i den och så fasthålla dem. Men som onyttigt och 

 måhända skadligt organ har den undergått reduktion. 



Liksom det bland halfaporna finnas lifliga hoppande lång- 

 svansade former och tröga svanslösa, sä företer Sydamerikas 



