238 FAUNA OCH FLORA 



Denna senare är rätt mycket större, och hufvudets tuberkler 

 äro kraftigare. Till färgen är den också betydligt ljusare och 

 djuret gifver ett bra exempel på skyddande likhet. 



Till familjen Agamidc? hörde också tvänne arter och af 

 dessa var Uromastix acanthinurus Bell den vanligaste. Kring 

 E' Kantara var den sålunda allmän, men den uppehåller sig 

 icke i steppområden eller ännu mindre i sandöknen, utan är 

 ett för stenöknen karaktäristiskt djur. Den andra arten där- 

 emot Agama inermis Rss. tillhör de egentliga stepp- och öken- 

 trakterna. Dock var den sällsynt och erhölls endast i ett half- 

 vuxet exemplar, taget i den uttorkade flodbädden till Ouéd 

 Biscra. 



Familjen Lacertid<r, som ju är en af de artrikaste ödlefa- 

 miljerna, var vida mer representerad än de båda föregående. 

 Hit höra: 



Lacerta ocellata Daudin var. pater Lat. var mycket allmän 

 i oasen El Kantara och norr därom. I Biscra och de andra 

 Zibanoaserna tycktes den helt och hållet saknas. Den är rätt 

 svår att fånga, och stjärten afbrytes mycket lätt, synnerligast 

 hos fullväxta exemplar. 



Lacerta muralis Laur. var. fusca{!) De Bedr. Tvänne 

 exemplar af denna art observerades i Rummelsklyftan vid Con- 

 stantine, men som de icke tillvaratogos, kunde det icke kon- 

 stateras, om de tillhörde varieteten fusca de Bedr. Dock är 

 väl detta antagligt, då denna form i den mig tillgängliga litte- 

 raturen iakttagits på ungefär samma lokal. 



Ophiops occidentalis Blgr. Ett enda exemplar af denna 

 lilla vackra ödla infångades nära Batna, där den likväl skall 

 vara ytterligt allmän (enl. F. Werner). 



Acanthodactylus scutellatus Audouin. I öknen norr om 

 Touggourt vimlade det helt enkelt af denna form, och man 

 kunde icke gå många steg utan att observera densamma. På 

 morgonen innan solen hade hunnit uppvärma sanden, var hon 

 egendomligt nog mycket pigg och liflig och var då helt säkert 

 ute på jakt efter föda. Fram på förmiddagen återigen var hon 



