BIDRAG TILL KÄNNEDOMEN OM DET HÖGRE DJURLIFVET I ALGERIET 23Q 



rätt trög och ganska lätt att fånga, hvarför tämligen många 

 då införlifvades med samlingen. 



Tvänne arter representerade den äfven till Lacertilia vera 

 hörande familjen Scincidce. Dessa båda arter voro dock rätt 

 talrikt förekommande i de sydligaste af mig genomresta trak- 

 terna. Sålunda var Scincus officinalis Laur. mycket allmän 

 kring Touggourt, och från denna ort hemfördes ett flertal exem- 

 plar i olika åldrar. Färgen på de fullväxta individerna är på 



4,K 









Fig. 8. Arabby i öknen strax norr om Touggourt. Fyndort för Acanthodactylus 

 scutellatus. Foto. Nils Gyldenstolpe d 13 /i 1910.) 



öfversidan svafvelgul med breda brunvioletta tvärband; under- 

 sidan däremot är smutshvit. Ungarna — och äfven en del 

 utväxta exemplar — synas i allmänhet hafva en enformigt gul- 

 brunhvit färgton på ryggsidan. 



Chalcides ocellatus Forsk. var också ganska vanlig söderut, 

 men synes, i motsats mot föregående art, som ju uteslutande 

 lefver i sanden, mest föredraga att vistas inne i själfva oaserna. 

 Särskildt syntes den med förkärlek uppehålla sig under bräder, 

 torra palmblad o. dyl. 



