Ett subfossilt elghorn. 



ör någon tid sedan förvärfvade Riksmuseum 

 genom bemedling af kammarherre L. Reuter- 

 [^'■HiiiK skiöld ett subfossilt horn af elg. Detta hade 

 ' år 1905 påträffats af skogvaktare Stocksehus 

 vid utdikning af Fixbyle storkärr i Fasterna 

 socken i Upland, Stockholms län. Hornet låg 

 på 1 meters djup hvilande på leran under svartmylla. Fixbyle 

 storkärr har en areal af omkring 20 tunnland och utgöres af 

 en väl förmultnad lågmosse, som är så fast, att den sedan 

 mannaminne användts för slätter. 



Hornets utseende framgår af bifogade bild. Det är ett 

 fälldt horn med 6 spetsar, af hvilka de tre öfversta, som troli- 

 gen stuckit upp högst, mest lidit af »tidens tand» och äfven 

 blifvit något afbrutna. Spetsarne äro ganska långa. De två 

 främsta, som sinsemellan äro förenade, äro genom en djupare 

 urringning skilda frän tredje spetsen, bilda sålunda en ögon- 

 skofvel, medan de 4 återstående taggarne höra till höjdskof- 

 veln, som dock ej är särdeles starkt utvecklad. Dess bredd 

 från bakkanten till urringningen mellan 3:dje och 4:de taggen 

 är 16 V.- cm. mätt på den konvexa sidan. Afståndet från ro- 

 senkransen till den 5:te spetsens afbrutna ända är 48 cm. och 

 afståndet från hornets bakkant till spetsen af den 2:dra tag- 

 gen, som är längst af de båda ögontaggarne, är 45 ' 2 cm., 

 båda måtten mätta i båge längs den konvexa sidan. Rosen- 

 kransens omkrets är 24 cm. och stångens 15 cm. Fällnings- 

 ytan mot rosenstocken når 50 — 53 mm. Något särdeles stort 

 eller kraftigt horn är ju detta ej, och skoflarne äro ej heller 



