130 FAUNA OCH FLORA 



infångats i Uppsala och en tagits inne i en verkstadslokal å 

 Bergsunds mekaniska verkstad invid Stockholm. Visserligen 

 ha flera af dessa ankommit till Skansen i rätt dålig kondition 

 men har jag äfven med de öfriga gjort den erfarenheten, att 

 slagugglan tillhör de ömtåligare ugglearterna. Medan t. ex. 

 fjällugglan varit här i bur ända till sexton år, har det ej lyckats 

 mig hålla denna uggla längre än tre år. Slagugglan gör in- 

 tryck af att vara en ganska trög fågel. Understundom har jag 

 visserligen iakttagit henne i rörelse — någon gång äfven ätande 

 — på förmiddagen, men oftast sitter hon stilla på sin gren 

 hela dagen. På aftonen flyger hon ned för att intaga föda 

 och sedan hon därefter med nästan pinsam långsamhet och 

 omständlighet druckit vatten, flyger hon åter upp och förblir 

 sedan orörligt sittande. Ofta har jag vid olika tider om nätterna, 

 kl. 10, 11, 12, 1, gått förbi hennes bur och alltid har jag då 

 funnit henne sittande stilla på samma plats. Af solljuset tyckes 

 hon ej alls besväras. Ofta synes hon än med öppna, än med 

 kisande ögon följa midt i solen förbiflygande måsar, kajor och 

 andra fåglar. 



Som ofvan nämndes inköptes en af 4 ungar bestående kull 

 slagugglor från Västerbotten, närmare bestämdt från Myrhedens 

 station. Faglarne voro vid hitkomsten den 19 juni (1907) ännu 

 i ungdräkt. Två af dem dogo under loppet af 1908, men öfver 

 de två återstående har jag gjort några iakttagelser, hvilka här- 

 med meddelas. 



Faglarne förvarades ända från hitkomsten i samma bur 

 som några fjällugglor, med hvilka de kommo godt öfverens. 

 Inne i deras bur hade jag i ett träd låtit uppsätta en större 

 holk, hvartill apterats en vanlig trälåda. Redan våren 1908 

 märkte jag att slagugglorna voro inne och tittade i denna holk, 

 men mera blef det ej denna gång. Första dagarne i mars i 

 år (1909) började de åter se sig om i densamma. Den 4 mars 

 vid g — 7 tiden på e. m. iakttog min tjänstekamrat, intendenten 

 Vistrand, huru slagugglorna parade sig. Sittande på en gren 

 gaf hanen till ett högljudt läte, hvilket af den på en annan gren 

 sittande honan besvarades med ett mera lågmäldt. Hanen flög 



