NTÅGRA IAKTTAGELSER OM SLAGUGGLAN (SYRNIUM URALENSE PALL.) 133 



och lät höra ett läte som jag ej förut hört. Det var svagt 

 och doft och skulle kunna skrifvas som »popopopo, popopopo» 

 ofta upprepadt. Endast då jag stod helt nära buren, kunde 

 jag uppfatta detsamma; på en 8 — 10 meters afstånd var det 

 omöjligt att höra det, ehuru jag väl såg, att hans strupfjädrar 

 rörde sig vid ljudets frambringande. Tidigt på morgonen den 

 22 hördes inifrån holken ett hest skrockande läte, hvilket dock 

 pä intet sätt berörde den på sin gren i olympiskt lugn sittande 

 hanen. På f. m. samma dag kom honan ut under ett par 

 minuter och afgaf lysande prof på en god matsmältning 

 Den 26 flög honan flera gånger in och ut i holken, och då jag 

 följande kväll kom upp till buren, satt hanen och slet i ett 

 råttlår. Efter några minuter flyger han med råttlåret i näbbet 

 till sittpinnen, sticker in hufvudet i holköppningen och aflämnar 

 den läckra biten. Samtidigt hörs därinifrån åter samma skroc- 

 kande. Hanen flyger nu därifrån, återvänder dock inom kort 

 och flyger in i holken, inifrån hvilken nu tydligt höres ett svagt 

 spädt pipande. Efter en stund kommer hanen åter ut med 

 råttköttet. Den 28 och 29 låg äfven hanen inne mest hela 

 dagen; på aftonen sistnämnda dag, då han åter kommit ut, höres 

 först hans svaga »popopopo, popopopo» och senare det kraf- 

 tiga »duhduh ... dududduduruduh». Den 1 maj hittade jag på 

 marken i buren skalresterna af ett ägg, som tydligen blifvit 

 kläckt. På aftonen samma dag var honan ute, satt nere pä 

 marken och åt med god aptit. Flög sedan upp och satte sig 

 bredvid hanen och smällde flera gånger med näbbet, hvarpå 

 hanen genast flög in i holken. Då fåglarna följande dag voro 

 ute i buren beslöt jag undersöka holken. Jag påträffade dä 

 ett obefruktadt ägg samt ännu några rester af det föregående 

 dag funna skalet. Äggets längd och tjocklek var 50 och 

 42 Va m. m. 



Den 4 maj dog helt plötsligt honan. Under hela maj må- 

 nad kunde man om aftnarna höra hanens fulltoniga läte, med 

 hvilket han liksom ville kalla på sin bortgångna maka. 



