I30 FAUNA OCH FLORA 



förut funnit här. Då han uppskrämdes från den flacka stran- 

 den, där han gång på gång syntes, höjde han sig i vädret och 

 begaf sig norrut, kanske till någon häckplats vid småsjöarna 

 inne i landet. 



Den 17 maj såg jag för första gången här ett par brus- 

 hanar, den ena med mörk, den andra med ljus halskrage. Ge- 

 nom kikaren kunde jag tydligen se, hurusom de ibland, rätt 

 som de spatserade på den gyttjiga stranden, börja hoppa mot 

 hvarandra för att sedan igen börja sitt sökande efter föda. 



Hvad som kan anses egendomligt i afseende å fåglarnas 

 flyttningar är, att vissa af dem vid annalkande köld skocka sig 

 tillsammans i större flockar, och detta till och med fåglar, 

 som eljest flytta i smärre afdelningar. Så såg jag den 20 april, 

 hurusom efter ett starkt snöfall uppåt landet sädesärlorna här 

 visade sig i flockar på öfver femtio stycken. De hade med all 

 säkerhet tågat tillbaka norr ifrän och slagit till på första an- 

 träffade barmark vid kusten. 



Den 14 maj, då väderleken var kall, sågos ett hundratal 

 svalor styra kosan mot söder. 



Att vissa fåglar alltså kunna antagas anlända senare un- 

 der de vårar, då kall väderlek är rådande i norr, därom lider 

 intet tvifvel; huruvida de flytta tillbaka till för dem lämpligare 

 trakter, när vid framkomsten till häckzonerna så kall väderlek 

 inträffar, att de ej kunna lifnära sig, därom torde saknas 

 fullständig kännedom. Att de i det längsta hålla sig kvar, 

 sedan de anländt till hemtrakterna, därom vittna de flockar 

 af bofinkar, starar, trastar, lärkor, rödhakar m. fl., som, när 

 snöfall inträffar vårtiden, draga sig fram till byarne och 

 boningshusen för att där söka sig föda. Många gånger har 

 jag under sådana förhållanden tagit utmattade rödhakar, som 

 för att söka efter flugor tagit sin tillflykt till vindar och för- 

 stugor. 



Förlidet år, då så stark kyla inträffade efter tornsvalans 

 ankomst hit, att hon ej kunde lifnära sig af de sparsamt i 

 luften flygande insekterna, försvagades hon högst betydligt 

 och föll då lätt offer för sin arffiende lärkfalken. Så såg jag, 



