OM SYMBIOS I4Q 



Bägge kärlen nollos tätt slutna, sa att ingen luft kunde in- 

 tränga i dem, men det ena förvarades i mörker, det andra i 

 ljuset. Det visade sig då, att hydran i det mörka kärlet snart 

 kväfdes, men att den i det för solljuset utsatta behöll sin fulla 

 lifskraft. Brandt förklarar detta så, att den förra gick sin 

 undergång till mötes, därför att de mikroskopiska algerna i 

 dess kropp saknade ljus och sålunda ej kunde assimilera och 

 producera den kvantitet syre, hvaraf djuret ovillkorligen var i 

 behof för att kunna lefva; detsamma ljöt följaktligen döden 

 genom kväfning och af brist på af växten beredd näring. 



Den andra hydran kunde lefva, fastän den i likhet med 

 den förra ej erhöll något syre utifrån, just därför att algerna 

 i dess väfnader under solljusets inverkan afgåfvo det behöfliga 

 syret jämte näring. Detta är ju ett talande bevis på, huru 

 nyttig växtens samlif med hydran är för den senare. 



Men öfverallt i naturen, där vi träffa på denna symbios 

 mellan djur och lågt stående växter af så intim beskaffenhet, 

 att båda parterna synas utgöra en enda organism, skola vi 

 inse, att densamma innebär ömsesidig nytta såsom hufvudmål. 

 Växten far till skänks den kolsyra, som uppstår vid förbrän- 

 ningen inom djuret, och det senare erhåller i utbyte af den 

 inneboende lilla växten det syre, utan hvilket det ej kan 

 existera, samt dessutom färdigberedd näring under form af 

 stärkelse m. m. Därtill är att erinra om, att algerna i djur- 

 väfnaden under symbiosen lifligt förökas och att de äldre 

 småningom dö, hvarvid de direkt tjäna till näring för värd- 

 djuret. Djuret kan således, åtminstone under en tid, lefva utan 

 att intaga föda och utan att erhålla syre från omgifvande 

 medium. 



Ett öfvertygande och i högsta grad förvånande bevis på 

 sanningen af detta påstående vill jag här anföra. Den bekante 

 zoologen D:r H. Eisig erhöll den 13 juni 1881 en stor borst- 

 mask, känd under namnet af Eunice gigantea, hvilken plägar 

 förekomma ej allt för sällsynt i golfen vid Neapel. Utaf en 

 eller annan orsak hade masken förlorat sitt hufvud men lefde 

 det oaktadt och visade sig lifskraftigt. Djuret lades i ett 



