154 FAUNA OCH FLORA 



en den starkaste förnimmelse af, att hvar och en för sig äro 

 för svaga, men att de i bolag tillsammans med framgång 

 kunna kämpa ut striden. 



Ännu ett exempel på symbios mellan kräfta och aktinia 

 må här anföras. Är 1870 beskref den amerikanske zoologen 

 Verrill ett slags bolag mellan en krabba tillhörande släktet 

 Dorippe och aktinian Cancrisocia. När krabban är ung, utväljer 

 hon ett litet skalfragment, som hon med sina egendomligt om- 

 böjda bakre fötter håller fast pä ryggen. Inom kort har en 

 ung aktinia af det nämnda släktet slagit sig ned på skalfrag- 

 mentet och bäres omkring af krabban, hvilken allt framgent 

 fasthåller skalet. Emellertid tillväxa båda parterna hastigt, 

 och snart är skalet för litet för aktinian. Då företar sig denna 

 att själf förstora skalfragmentet genom att afsöndra en horn- 

 artad substans rundt omkring detta, och denna afsöndring 

 fortgår i proportion till båda djurens tillväxt, så att det ur- 

 sprungliga skalet bildar kärnan i en skiflik skorpa byggd af kon- 

 centriska lager af hornsubstans. Dorippe fasthåller troget 

 skorpan med den vidfästade hafsblomman och förflyttar henne 

 från plats till plats. Ingen kan betvifla, att äfven i detta fall 

 båda parternas lifsintressen blifva tillgodosedda på för dem 

 ändamålsenligaste sätt. 



Öfver hufvud taget vill det synas som om det för vissa 

 högre kräftdjur, framförallt eremitkräftan, vore ett verkligt 

 behof att lefva i bolag med andra djur för att därigenom stärka 

 sitt försvar mot rofgiriga fiender, eller för att lättare få magens 

 kraf tillfredsställda eller sannolikast för att ernå båda dessa 

 fördelar på en gång. 



När det är på tal om kräftdjur och deras samlefnad med 

 andra varelser, kan jag ej underlåta att anföra ett högst in- 

 tressant fall, hvilket man är i tillfälle att när som helst stu- 

 dera vid våra egna kuster. Här gäller det symbios mellan 

 eremitkräftor och djurkolonier, något som nog får anses 

 höra till sällsyntheterna inom djurvärlden. Fallet är kändt 

 sedan långt tillbaka i tiden, men en något så när tillfreds- 

 ställande förklaring har först gifvits af vår tyvärr allt för 



