OM SYMBIOS 159 



af talrika tentakler, träffas en liten fisk, Amphiprion, nära be- 

 släktad med bergsnultran; fisken har en längd af 5 cm. och 

 är orangegul med 3 breda silfverhvita tvärband. De förekomma 

 i två till fyra exemplar hos hvarje aktinia, simma outtröttligt 

 omkring i tetakelskogen eller i dess omedelbara närhet och 

 synas vara fullkomligt oberörda af aktinians giftiga nässel- 

 organ. Det är uppenbart, att de hafva en förnimmelse af, att 

 de i den för andra djur så fruktansvärda och af dem afskydda 

 hafsblomman funnit en vän och ett skydd. Sluiten flyttade 

 hela bolaget in i ett akvarium och observerade detsamma under 

 mer än 6 månader för att noga kunna studera beskaffenheten 

 af detta samlif. I akvariet förvarades äfven andra för den 

 lilla Amphiprion farliga fiender. I allmänhet vågade fiskarne 

 ej aflägsna sig mer än högst obetydligt från aktinian och dä 

 endast för att i hastigheten nappa till sig föda. Oroade man 

 dem, flydde de genast in i den skyddande tentakelskogen. 

 Aflägsnades de med våld bort ifrån aktinian, uppslukades de 

 af rofgiriga fiender. Om man flyttade bort hela korallstycket 

 med vidhängande aktinie från akvariet, följde fiskarna med 

 hellre än att de riskerade lifvet i frihet. 



Samma författare anför äfven ett exempel på symbios 

 mellan en annan aktinia, en Bunodes-art, och en annan Amphi- 

 prion-art af 8 centimeters längd. I detta fall har man blott 

 att göra med en enda fisk, hvilken är ytterst skygg och vid 

 minsta fara flyr in och gömmer sig bland aktinians långa 

 tentakler, mellan hvilka den nyfiket tittar ut. Låter man ett 

 stycke kött falla ner i närheten af aktinian men ej på den- 

 samma, så rusar fisken ut, griper köttstycket, äfven om detta 

 är mer än hälften så stort som fisken själf, släpar det med sig 

 och trycker det kraftigt mot aktinians munskifva och tentakler. 

 Medan nu dessa senare gripa om köttet för att föra det till 

 munnen, passar fisken på att göra sig en god måltid. 



Dessa båda af Sluiter iakttagna fall af symbios äro ty- 

 piska och bevisar på ett i allo öfvertygande sätt, att båda 

 parterna hafva nytta af föreningen. Fisken erhåller väl be- 

 höfligt skydd och aktinian, hvilken lefver på grundt, mången 



