174 FAUNA OCH FLORA 



lekande sillens och denna långvarigare tillväxt kommer till 

 synes i fjällets första tillväxtzon. Iakttagelserna gjordes ursprung- 

 ligen på Skageracks höstsill jämförd med vårsill från samma 

 farvatten, men Dahl har återfunnit samma karaktär hos sill från 

 såväl norra Nordsjön som från isländska västkusten (fig. 7 — 8). 

 Dahl hardärjämte kunnat konstatera att förhållandet mellan cen- 

 tralfältet och det område, som begränsas af 5:te vinterringen 

 utgör ett annat särmärke mellan vår- och höstlekande sill. Hos 

 25 norska vårsillar växlade detta värde mellan 37,90 och 6,38 och 

 hos 21 höstlekande sillar från Skagerack och Nordsjön mellan 18,33 

 och 2,55, eller i medeltal för de förra 12,06, för de senare 5,39. 

 Denna uppfattning biträdes också af Broch, som bearbe- 

 tat en del svenskt material ur Göteborgs museum. Broch har 

 emellertid gjort den mycket viktiga iakttagelsen, att vår- och 

 höstlekande sillar synas gå sida vid sida i samma stim och 

 att ungefär 25 % af de sillar, som enligt fjällens vittnesbörd 

 skulle vara vårlekande, anträffas lekfärdiga om hösten i Skage- 

 rack. Huruvida denna upptäckt innebär ett underminerande 

 af den traditionella rasuppdelningen eller härrör af bristfällighe- 

 ter i undersökningsmetoden är väl knappast afgjordt. Hvad 

 man däremot har sig bekant, är att onormala fjäll med acces- 

 soriska ringbildningar kunna ge anledning till oriktiga tolk- 

 ningar, något som redan Dahl påpekat, men som framförallt 

 nyligen betonats i en kritisk undersökning af Guido Schnei- 

 der. 1 I synnerhet påvisandet af dubbelringar samt skiktning i 

 fjällstrukturer, äfven hos tropiska former, som lefva under myc- 

 ket ensartade hydrografiska förhållanden året om (Schneider) 

 manar till mycken försiktighet i tolkningen af ringbildningarna. 

 Och för visso pekar det senare förhållandet hän på att inre 

 faktorer (fortplantningsförhållanden o. dyl.) måste tillmätas 

 betydligt större inflytande på ringarnas bildande än hvad som 

 hittills varit fallet. Förutom Schneider, som gjort en utredning 

 af Östersjösillens biologi, där åldersundersökningar i ej ringa 

 omfattning ingå, har nyligen Oscar Sund på denna väg för 

 skarpsillens vidkommande nått intressanta resultat. 



1 Sv. Hydrogr. Biol. Komm:s skrifter Bd IV. 



