2 68 FAUNA OCH FLORA 



rosenvingade gräshoppan, Bryodema tubercalata, en art med 

 omkring sex cm. vingbredd, som ådrager sig ens uppmärksam- 

 het. Den förekommer aldrig i svärmar, men på sina ställen 

 är den rätt talrik, så att man esomoftast får höra det egen- 

 domligt rasslande starka ljud den åstadkommer, när den plöts- 

 ligt höjer sig och vecklar ut sina breda, lysande röda bakvin- 

 gar. Den flyger gärna en till högst ett par meter högt och 

 ett tio- till tjugotal meter långt, hela tiden ljudligt rasslande. 

 Man må så noga som möjligt ge akt på platsen, där den slår 

 ned, så är det ändå ytterst svårt, många gånger rent omöjligt 

 att hitta den, så förvillande liknar den med sin brunt, gulgrönt och 

 ljusgrått spräckliga kropp steppens torra bevuxna mark. Den 

 låter icke heller lätt oroa sig utan håller sig länge ljudlöst 

 stilla liksom förlitande sig på sin skyddsfärg. I Sverige an- 

 märktes den först af Holmgren på alvarartad mark vid Horn- 

 sjön på norra Öland. För bortåt ett 15-tal år sedan fann jag 

 den i mängd på södra alvaret, där den äfven iakttagits af 

 Aurivillius, och i sommar träffade jag den flerestädes och tal- 

 rikt från Lenstad i Torslunda till söder om Kastlösa, alltid ute 

 på steppen. Annorstädes i Sverige förekommer den icke. Den 

 finnes flerestädes på de jylländska hedarna, där den af befolk- 

 ningen fått det betecknande namnet »Hedeskratten». Dessutom 

 förekommer den på sandiga skogshedar på spridda ställen i 

 Mellaneuropa norr om Alperna. Brunner von Wattenwyl 

 angifver följande fyndorter: Fontainebleau, Meran, Nordtyrolen, 

 Frankfurt, Glogau, Berlin och Liineburg. Vidare är den ut- 

 bredd från östligaste Finland (Sakkola vid Ladoga) öfver mel- 

 lersta och södra Ryssland, där den bl. a. uppträder i stepp- 

 området kring Kasau och Sarepta, till Kaspiska hafvet samt i 

 Asien till Nordkina. 



En annan minst lika intressant art är bldvingade gräs- 

 hoppan, Sphingonotus cyanopterus, något mindre än den nyss- 

 nämnda med vid roten svagt blåaktiga bakvingar. I olikhet 

 med den föregående flyger den alldeles ljudlöst och vanligen 

 endast några cm. öfver marken och ett par tre dm. långt. På 

 alvaret uppehåller den sig endast på de vegetationsfria kalk- 



