XEROTERMA RELIKTER I ÖLANDS ALVARFAUNA 269 



hällar, som äro täckta af ett tunt lager vittringsgrus, och lika- 

 som sin rödvingade anförvandt är den utomordentligt väl 

 skyddsfärgad i öfverensstämmelse med det rödgula och grå- 

 aktiga, af svarta och hvita skorplafvar spräckliga gruset. På 

 Öland var arten förut blott känd från Boda; jag fann den 

 emellertid i sommar lika allmänt som den föregående på södra 

 alvaret från Torslunda till Kastlösa. Den förekommer dess- 

 utom på alvarmark på Gottland samt på kala, solöppna hällar 

 i Bohuslän. I Norge är den funnen sparsamt och lokalt på 

 liknande platser i södra kustområdet. Den saknas i Danmark, 

 men förekommer på spridda hedmarker i Frankrike och Tysk- 

 land norr om Alperna. Brunner von Wattenwyl nämner 

 Luneburgerheden (för hvilken den är ett karaktärsdjur), Thu- 

 ringen, Vorderharz samt Glogau i Schlesien. Den förekom- 

 mer visserligen ej söder om Alperna, men den ersattes i södra 

 Europa och norra Afrika af en mycket närstående art, som 

 endast afviker genom att sakna S. cyanopterus' mörka bågband 

 på bakvingarna, Sphingonotus coerulans, af hvilken S. cyanop- 

 terus väl därför knappt är annat än en nordlig ras, så mycket 

 mer som äfven den senare på Öland stundom alldeles saknar 

 det mörka bågbandet. Sphingonotusarter äro i Nordafrika 

 typiska ökendjur. 



Bland alvarets fjärilar hör kanske framför andra till denna 

 grupp lilla borstspinnaren, Endrosa roscida, en liten till under- 

 familjen Lithosiinae hörande svart- och gulbrokig art. Själf 

 har jag under mina exkursioner på alvaret ej träffat på den, 

 men den är lyckligtvis en af de ytterst få arter, som uttryck- 

 ligen uppgifvas vara funna därstädes. Så säger sig Zetter- 

 stedt ha iakttagit den sparsamt förekommande på Helianthe- 

 11111111 celandicum på Ölands älvar, och Boheman uppgifver sig 

 ha funnit den på Hoburgen på Gottland. Dess larv lefver på 

 marklafvar. Annorstädes i Skandinavien är arten ej funnen, 

 och med undantag af några spridda lokaler i Nordtyskland 

 (Hamburg och Luneburg; Kranz och Rastenburg i Ost-, Danzig 

 och Heubude i Västpreussen) uppträder den ej åter förr än i 

 södra Tyskland, Österrike, Ungarn, Bulgarien, södra Ryssland, 



