274 FALNA OCH FLORA 



san sattes under vatten. Allteftersom ancylussjön eroderade 

 ned sina afloppsrännor i Öresund och Bälten, och en ny söder- 

 ifrån kommande landsänkning började göra sig märkbar, ur- 

 tappades åter Östersjön, och Öland höjer sig ånyo, så att det 

 under ancylustidens yngre och litorinatidens äldre skede kom- 

 mer att få en större landyta än i vår tid. Huru mycket 

 landet vid den tiden legat högre än nu är ännu svårare att 

 afgöra än i fråga om ancylustidens äldre skede, men möjligen 

 stod Öland då åtminstone i landförbindelse med svenska 

 fastlandet. 



Den nyssnämnda nya, postglaciala landsänkningen, litorina- 

 sänkningen, sänker så åter, när den når sitt maximum, Öland 

 norr om Borgholmstrakten samt södra delens kustremsor för 

 en tid under vatten och efterträdes af den landhöjning, som 

 ännu fortfar, och som f. n. i Kalmartrakten belöper sig till 

 ungefär 14 cm. per århundrade. 



I likhet med Munthe ifråga om den gottländska floran och 

 faunan hyser jag den åsikten, att den öländska växt- och djur- 

 världen till sin hufvudmassa invandrat under de båda ofvan 

 nämnda perioder, då ön stått i fullständig eller nära nog full- 

 ständig förbindelse med fastlandet. Och hvad särskildt be- 

 träffar alvarets xerofila relikter, förlägger jag deras invandrings- 

 tid till det första af dessa skeden, närmare bestämdt till bör- 

 jan af ancylustiden. Jag vill och kan naturligtvis icke under- 

 känna vissa växters och djurs förmåga att sprida sig öfver till 

 och med mycket stora hafsvidder, men speciellt i fråga om en 

 stor del af de lägre landdjurens förmåga i den vägen, ställer 

 jag mig mycket skeptisk. Jag har t. ex mycket svårt att tänka 

 mig, att de baltiska öarnas sällsynt rika fauna med bl. a. 

 vinglösa eller svagtflygande insekter, icke nätspinnande spin- 

 deldjur, myriopoder, landkrustacéer, landoligochaeter och mol- 

 lusker skulle kunnat hufvudsakligen rekryteras af vind- och 

 vatten- drifna. af fåglar eller kulturella transportmedel burna 

 par, dräktiga honor eller äggsamlingar. Och lyckligtvis 

 behöfva vi ju icke heller laborera med sådana omöjligheter, 

 sedan de nyaste forskningarna öfver Östersjöns senkvartära 



