XEROTERMA RELIKTER I ÖLANDS ALVARFAUNA 275 



historia slagit solida bryggor mellan de baltiska öarna och 

 fastlandet. 



Men jag återgår till våra xerofila relikter. Att de inkom- 

 mit till Öland och Gottland direkt från kontinenten utan att 

 hafva passerat Danmark och Skåne, synes att döma af deras 

 utbredning mest sannolikt. Samtliga (utom Bryodema) saknas 

 i Danmark, samtliga äfven i Skåne (und. Acidalia violata). Och 

 Pupa avenaceas reliktförekomst på Bornholm talar ju äfven 

 för ett sådant antagande. Ingen tid synes mig heller lämp- 

 ligare än början af ancylustiden för dessa kontinentala arters 

 invandring. Kontinentens biogeografer förlägga också åtmin- 

 stone ett af de senkvartära steppskedena till tiden omedelbart 

 efter den arktiska perioden. Hemmendorff säger om det öländ- 

 ska alvarets botaniska steppelement, att det såväl historiskt 

 som biologiskt är svårt att skilja från glacialelementet. Gun- 

 nar Andersson skrifver: > Ungefär till denna tid, d. v. s. senare 

 delen af furutiden eller möjligen till början af ektiden, torde 

 man sannolikt böra förlägga invandringen af den stora art- 

 grupp med sydostlig utbredning, hvilken bildar hufvudkontingen- 

 ten af de »sällsynta växter», som sedan länge gjort särskildt 

 Gottland och Öland till ett Eldorado för herbariesamlande bo- 

 tanister. > Han förlägger denna tid till slutet af ancylustiden, 

 alldenstund områdets lokalt kontinentala karakter då bör ha 

 framträdt särskildt starkt. Efter Munthes undersökningar torde 

 väl denna invandringstid böra förläggas till ancylustidens bör- 

 jan, då de sydbaltiska landmassorna hade sin största utbred- 

 ning och påtryckte området dess kontinentala prägel. Munthe 

 förlägger också furutiden hufvudsakligen till skedet före ancy- 

 lussjöns maximiutbredning. Han visar också, att hasseln in- 

 kommit till Gottland redan före midten af ancylustiden, och 

 anser att man däraf kan sluta sig till förhandenvaron af en 

 julitemperatur af 15°, som således endast med en grad under- 

 stiger Gottlands nuvarande. Gunnar Anderssons utredning 

 af hasselns forna och nutida förekomst i vårt land har emel- 

 lertid ådadalagt, att hasselns utbredningsgräns bestämmes icke 

 af högsommartemperaturen utan af en jämförelsevis lång vege- 



