SMÄRRE MEDDELANDEN I 87 



hvilka, äfven om fåglarne kunna uppehålla lifvet af den knappa 

 kost, som bestås dem, dock under sådana förhållanden få sin 

 lifsenergi så nedsatt, att de ej förmå uppmärksamma på den fara, 

 som den på dem lurande katten ställer i deras väg — hade äfven 

 de att glädja sig åt en behaglig tillvaro vintern 1909 — 19 10. 



De eljest bortflyttande fåglarne, som iakttogos i Halmstadstrak- 

 ten, under vintern, voro: bofinkar, bergfinkar, ringdufvor, rödkake- 

 sångare, järnsparf, sädesärla, sånglärka, starar och hämplingar. 



Af bofinkar sågos, bland den flock på ett femtiotal, jag 

 under vintern observerade, äfven ett stort antal honor, hvilka, som 

 vi veta, icke så ofta som hannarne dröja sig kvar här. I de med 

 riklig tillgäng på bär besatta rönnträden, uppehöllo de sig oftast. 

 Att bergfinken och ringdufvan så allmänt visade sig beror natur- 

 ligen på den ymniga tillgången på bokollon. — I Skåne sågos 

 dessa fåglar i stora svärmar, bergfinken i skaror. 



En fågel, som för ett tjugotal år sedan syntes förekomma all- 

 mänt under alla årstider i Halmstadstraktens omgifningar, var korn- 

 sparfven. Så småningom har han blifvit allt mera osynlig, under 

 vintern 1909 — 191 o har jag ej observerat en enda, och ej sedan 

 heller; han har dragit bort till andra områden. Hvad är då orsa- 

 ken härtill? Måhända rör problemet sig endast om matfrågan. 

 Kornsparfven älskar, som vi veta, att vistas i trakter hvarest korn 

 och hvete odlas i tillräcklig myckenhet. Ikring hvetefälten isynner- 

 het tycker han om att slå sig ned, och han bygger till och med 

 sitt bo af hvetets strå. Nu har, i och med detsamma betorna kom- 

 mit att vinna allt större terräng inom landthushållningen, kornet 

 och hvetet fått lämna plats åt dem. Med detta har kornsparfven 

 sett sin existens hotad och dragit sina färde till trakter, där dessa 

 sädesslag allmännare odlas. 



I afseende å en del hit anländande flyttfåglar tyckes, som 

 skulle den tidiga våren ej inverkat på deras normala flyttningstider. 

 Tornsvalorna t. ex. kommo ej hit 19 10 förr än åren förut, oaktadt 

 allt i växtväg var minst två veckor tidigare. Den 20 maj sågs 

 fågeln allmänt ha anländt hit. 



Stararne däremot hade så tidigt undanstökat sina fortplantnings- 

 bestyr, att ungarne voro utflugna ur boen redan den 10 juni; såle- 

 des ett par veckor tidigare än vanligt. 



Halmstad den n juni 1910. 



C. A. H. 



Alexanderpapegoja lägger ägg i sjätte året af sin 

 fångenskap. 



Jag äger sedan sex år en Alexanderpapegoja (Palasornis Alex- 

 andri). I slutet af juni 1909 betedde den sig ganska egendomligt. 

 Den tog litet föda till sig och uppehöll sig på bottnen af den bur, 

 där hon förvarades. Hon formligen låg där nedtryckt med upp- 

 lyftad stjärt och plirande ögon. Så upptäckte jag 4 juli på mor- 

 gonen ett ägg, till utseendet och storlek likt ett dufägg. Längre 

 fram på dagen lade den ännu ett. Den sista veckan i juni 19 10 



