SVENSKA FORSKNINGSRESANDE UNDER AEDRE TIDER II3 



gömma dem därför ytterst väl. »Omkring Sejde (Sidon) är i 

 hvar trägård en riskoja, i hvilkeii de vid denna tid föddes, 

 växte, spann och förvandlades. Min dräng, som ock vai- en 

 dristig Armenian, skaffade mig tilfälle, at ga in i en af dessa, 

 där jag betraktade detta rika kräk, så allmänt och så värde- 

 radt i Östra verlden; men aldrig tilfyllest förundradt». 



Den 23 maj lämnas Sidon och därmed också Palestina 

 och Syrien. Cypern var nu målet, dock ej för vetenskapligt 

 ändamål utan för att därifrån lättare få lägenhet tillbaka till 

 Smyrna, där de flesta af samlingarna funnos, och hvarifrån 

 återresan till Sverige skulle äga rum. Ett par smärre exkur- 

 sioner gjordes dock, som trots att det mesta vid denna årstid 

 var förbrändt, alltid gåfvo en del intressant. Nerium blom- 

 made vackert, Aloé, myrteii och annat grönskade äfven. Med 

 ett fartyg till Marseille lämnas ånyo en rapport till Linni-, 

 med hvilken färfattaren hela tiden står i korrespondence, och 

 från hvilken han då och då får frågor, som mästaren vill ha 

 lösta på ort och ställe. 



I midten af juni afgår ett fartyg med Smyrna som mål. 

 Den 12 juli 1751 kastas ankare utanför Stanchio (Chios), hvar- 

 med den egentliga resebeskrifningen slutar. 



I senare bref till Linné d. 29 augusti, 13 september och 

 22 november 1751 ligger Hasselquist ännu kvar i Smyrna, 

 där han fortsätter sina undersökningar. En planlagd färd till 

 Konstantinopel blir om intet på grund af en förskräcklig »päst, 

 som stundom borttagit 10- till 12,000 själar om dagen»; i stället 

 planeras för hemfärden, men den ansträngande resan har tyd- 

 ligen, som Linné redan i början befarade, varit för svår. Has- 

 selquist sjuknar; det är lungsot, som nu kommer till fullt ut- 

 brott. Han försöker med en mjölkkur ute på landsbygden, 

 men förgäfves. »Alt detta oaktadt, aftynade vår älskade Doc- 

 tor Hasselquist dagligen såsom en lampa, hvars olja är för- 

 tärd, och utslåcknade den 9 Februarii 1752 klåckan 6 om 

 aftonen, med allas sorg och afsaknad som honom kände», 

 skrifver Linné. 



Lugnt för Hasselquist var att under sjukdomen ha sin 



