I I 2 FAUXA OCH FLORA 



i^amist med grufvelig lukt växte här och där i denna ödemark. 

 En enda buske fann jag af Mijnosa Hört. Ups. 46., hvilken 

 blifvit hit planterad af foglar från Arabien». En ljuspunkt blef 

 fyndet af »Arabiens och Heliga landets Åkerhöns; en fogel 

 som aldrig förr varit beskrefven, hvilket fynd jag ensamt an- 

 såg värdigt min resa til Döda Hafvet. Dessa foglar äro ofel- 

 bart Israels åkerhöns.» I beskrifningen liar den namnet Tetrao 

 israélitariim och är vår vanliga vaktel. 



Från Jerusalem reser författaren sedan till Betlehem, som 

 han naturligtvis också önskade se. Här och på vägen visas 

 fullt med heliga platser mer eller mindre apokryfiska. Landet 

 ligger alldeles i lägervall, några små tobaksplantager och en 

 kornåker för hästfodrets skull är allt, som fmnes. Kring or- 

 terna vid Medelhafvet odlas dock bomull. Olivträd är den 

 enda kulturväxt, som mera allmänt finnes. Turkarnas herra- 

 välde verkar förstörande öfverallt. De låta allting förfalla, sam- 

 tidigt med att de så hålla efter judar och kristna, att dessa 

 endast med yttersta svårighet kunna slå sig fram och ej våga 

 sig på att söka förbättra sin tillvaro. I ett kloster ha mun- 

 karna skörbjugg, emedan de under den långa fastan endast 

 kunde äta salt fisk; af fruktan för araberna måste de ständigt hålla 

 sig inom klostret och kunde ej komma ut att få sig något 

 färskt. I brist på Cochlearia ordinerar Hasselquist en dekokt 

 på Nasturtium aqiiaticum, som växte ymnigt i trakten. Efter 

 hvad han sedan fick höra bekom detta dem särdeles väl. 



I maj besökes Galliléen, Nazaret med berget Tabor och 

 Tiberias. I Tiberiska sjön finner han delvis samma fiskar som 

 i Nilen. Därifrån fortsattes till Tyrus och Sidon, hvilka platser 

 gåfvo god botanisk skörd, äfven en del nytt. Här är väl upp- 

 odlad mark; särskildt silkesodlingen blomstrar. Stora mull- 

 bärsplanteringar fmnas, och här lyckas författaren ändtligen 

 att få se silkesmasken, hvilket han förgäfves försökt i Mindre 

 Asien. Befolkningen, »besynnerligen Qvinfolken, hvilka snart 

 sagdt i hela verlden hafva en släng af de gamle Aegyptiers 

 religion, hvad skräck och vidskepelse angår» tror nämligen, att 

 silkesmaskarna dö, om någon främling får se dem, och ägarne 



