SVENSKA 10RSKNlNGSRi:SANDE UNDER ÄLDRE TIDER 1 03 



hade denna Fredric, hvilken lik^-oni uprunnit at en utmärglad 

 rot lätteligen förtvinat uti sina spädaste är, om ej Morbrodern 

 Pastor PoNTiN förbarmat sig öfver honom och haUit honom 

 tiUika med sina barn i Linköpings Schola, där han dock nog 

 snart saknade detta understöd, ocii nödgades igenom yngie 

 barns undervisning hjälpa sig fram, som han kunde, til dess 

 han ändteligen var så vida kommen, att han borde lämna 

 Scholan. 



Härifrån begaf han sig till Upsala Acadejnie av 1741, hvar- 

 äst han måste låta sig åtnöja med de sämsta conditioner, som 

 likväl tilbringade honom den förmon att stadigt få vistas vid 

 Academien och dageligen afhöra Docentium Föreläsningar. Han 

 fattade straxt en synnerlig hug för Medicinska Vetenskapen, 

 och tillika uptändes uti honom en brinnande lust för Natur- 

 kunnigheten, under det för öfrigt i honom lyste några gnistor 

 af Poesie.» Han fick så ett stipendium af medicinska fakul- 

 teten samt utgaf 1747 sitt första akademiska prof y>de viri- 

 bus Plantarum , »hvilket han så kvickt försvarade som han 

 det artigt utarbetat». Han gick naturligtvis äfven på Linné's 

 föreläsningar, där han bland annat fick höra om det yHeliga 

 Landet Palcestina, hvilkets Naturalier in til denna dag voro 

 mera obekante än någonsin de, som finnas i de mast aflägsne 



Indier». — »Fredrik Hasselquist fattar häraf en out- 



släckelig lust att blifva den i verlden, som en sådan sten rögde 

 ur vägen och satte sig aldeles i sinnet, at icke återvända förrän 

 han kunde komma dit och utreda Palaestinae Natural Historia. 

 Detta sit fattade upsåt förtrodde han mig icke långt därefter, 

 men jag, som förundrade mig öfver en sådan tiltagsenhet, före- 

 stälde honom den långa vägen, den myckna möda, de många 

 farligheter, den stora omkåstnad, som vid et sådant företagande 

 skulle möta, och at två toma händer fåfängt fäktade i luften, 

 samt ändteligen at han borde betrakta sina svaga lifskrafter, 

 och förnämligast sit bräkliga bröst, som redan haft anstöt af 

 blodstörtning.» Allt afrådande var dock förgäfves, och Hassel- 

 quist började ifrigt ordna för resan. Han läste arabiska och 

 andra österländska språk och gjorde allt i ordning för erhål- 



