OM HVAI.ARNKS 11 ARS TAM NING 63 



kraftig och rörlig hals. Den andra halskotan (epistropheus) 

 har ungefär samma form som hos creodonterna och rofdjuren. 

 Bröstkotorna ha långa taggutskott och likna mera ett landt- 

 djurs^ än en hafsinvånares, och 10 refben ha dubbel ledförbin- 

 delse. Af utomordentligt stort intresse är, att en kota anträf- 

 fats, som af Fraas tolkats såsom en korskota (sacralkota) och 

 som genom sin byggnad antyder, att ett bäckenben varit fäst 

 vid den. Tyvärr finnes dock ej själfva bäckenet i behåll liksom 

 ej heller lemmarnes ben. Likaledes saknas svansen, men hela 

 djurets längd från nosen till svansroten beräknas af Fraas till 

 ungefär 1,1)0 m. Till samma släkte räknar Fraas äfven en 

 annan, ursprungligen af Stromer beskrifven art P. zitteli. Af 

 denna sistnämnda träffades också en stenafgjutning af näs- 

 hålorna, som visade, att denna form hade väl utvecklade näs- 

 musslor och alltså sannolikt ett godt luktorgan såsom arf 

 från de på land lefvande stamfäderna. Af samma art har 

 man äfven träffat svanskotor, så att man kunnat konstatera, 

 att svansen var starkt byggd och fungerade som rörelseorgan. 

 Protocetus har, för så vidt man kan döma af de hittills 

 kända resterna, visserligen blifvit ett vattendjur men i öfrigt 

 ej aflägsnat sig så särdeles långt från creodonttypen. Nästa 

 kända länk i kedjan är den af Andrews ett par år senare 

 beskrifna Prozeiiglodon atrox, som anträffades i lager, liggande 

 öfver Protocetus. Skallen af Proseiiglodon öfverensstäm- 

 mer rätt nära med Protocetus. Af betydelse är dock, att 

 näsöppningen flyttats mera bakåt och att näsbenen i samband 

 härmed blifvit kortare, men de äro ännu relativt långa. Nack- 

 kammen är fortfarande väl utvecklad och okbågen rätt kraftig. 

 Pannbenen bilda ett bredt tak öfver ögonhålorna. Tandupp- 

 sättningen är däremot något förändrad. Bakom de mycket 

 hvassa, koniska trenne framtänderna och den något större 

 hörntanden sitta fyra mellantänder och möjligen blott två äkta 

 kindtänder. Den första mellantanden har blott enkel rot. Den 

 andra har två rötter och starkt hoptryckt, trekantig krona, som 

 är försedd med små taggar i kanterna. Sådana saknades hos 



Bl. a. genom den antikliniska anordningen. 



