OM llVAI.AkNKs II AKSl AMMN(; 59 



ocli åtskilliga nyare upptäckter tyda han på eit gemensamt 

 ursprung fur sirendjur och elefanter. Själhundarne åter visa 

 en grundväsentlig olikhet från hvalarnc, scjiii bestar däri, att, 

 då hos de senare svansen med dess fena är det hufvudsakliga 

 rörelseorganet, under det att bakbenen försvunnit, är hos själ- 

 hundarne den förra mycket starkt reducerad, men bakbenen ha 

 utvecklats till verksamma simorgan. Någon direkt ufvergång 

 mellan dessa båda utvecklingstyper är otänkbar. Det är mer 

 än sannolikt, att svansen redan var reducerad hos själhundar- 

 nes stamfäder, innan de öfvergingo till lefnad i vatten, ty att 

 den skulle reduceras genom detta sistnämnda lefnadssätt är 

 ej antagligt, om man tager hänsyn till förhållandena inom 

 andra däggdjursgrupper of olika slag, som ha representanter 

 i vattnet.^ Däremot reduceras svansen regelbundet hos gräf- 

 vande djur. Det är med anledning häraf ej otänkbart, att 

 några ursprungliga rofdjur genom dylikt lefnadssät förlorat 

 svansen och att sedan från dessa utvecklats å ena sidan björ- 

 narne, å den andra själhundarne. Af de senare känner man 

 inga äldre rester än från miocen, och då voro de tämligen lika 

 de nutida. Däremot går hvalarnes historia tillbaka till tertiär- 

 tidens början, eocentiden, och de senare årens paläontologiska 

 upptäckter ha bidragit att i hög grad belysa denna. Man har 

 nämligen lyckats påträffa lämningar af åtskilliga utdöda former, 

 som på ett särdeles intressant sätt i väsentlig mån utfylla 

 luckan mellan de nutida starkt specialiserade hvalarne och 

 däggdjursklassens mera centrala typer. Fullständig är serien 

 visserligen ännu ej, men man kan dock rätt väl föreställa sig, 

 hvilka vägar utveckligen gått. 



Vid slutet af den mesozoiska tiden och under tertiärtidens 

 allra tidigaste skeden funnos en hel del små primitiva dägg- 

 djur, hvilka voro så ursprungliga till sin byggnad, att från dem 

 utvecklade sig såväl å ena sidan hofdjurens äldsta förfäder 

 Condylarthra, som äfven å den andra rofdjurens stam.former 

 Creodoiita. De senare fortsatte att differentiera sig i olika 



^ Pungdjur (Chironectes), itisektätare (Potamogale, Myogale m. fl.) rofdjur 

 (Lutra etc), gnagare (Castor, Fiber m. fl.). 



