Om hvalarnes härstamning. 



Af 

 Kinar Löniibcrj;. 



Föredrag på K. Vetenskaps-Akademiens högtidsdag den 31 mars 1 9 10. 



(Forts.) 



^^.-^ ^lljj^..j^ ^^^^ hvalarnes afvikelser från den vanliga dägg- 

 r I.-. ^' djurstypen äro så många och så i ögonen 



i,^,-<X..^?^^-i fallande, skulle det ju kunna frågas: äro månne 

 jlÉ||^^BHÉtaj|É| dessa afvikelser af sådan betydelse, att hva- 

 kv/S///".w,. -;. - • : ■^¥^ larne kunna antagas leda sitt ursprung från 

 iP^^^^;^;^^ andra djur än däggdjur. Härtill kan svaras 

 ett obetingadt ?iej. Olikheterna kunna nog till synes vara stora, 

 men de bestå i ombildning och förskjutning af organ och 

 kroppsdelar mera än i något annat. Så återfinnes t. ex. i 

 hvalarnes kranium, fastän det ser helt annorlunda ut, hvart- 

 enda ben som i ett vanligt däggdjurskranium — intet nytt 

 har tillkommit och intet saknas. Blotta frånvaron af ett organ 

 är föröfrigt ej nog för att motivera ett säreget ursprung, ty 

 om ett djur ändrar lefnadssätt, kan ett organ bli öfverflödigt 

 och på grund häraf reduceras för att måhända slutligen för- 

 svinna. Men ofta kvarstanna långa tidr}-mder efter sedan 

 organen upphört att funktionera förkrympta rester, rudiment, 

 och dessa äga en särdeles stor beviskraft, då det gäller att 

 taga reda på det verkliga sammanhanget mellan olika djur- 

 former. Dylika rudiment finnas äfven hos hvalarne och af dem 

 kunna dragas vidtgående slutsatser. Såsom exempel må nu 

 anföras följande. Ehuru hvalarne såsom en tillpassning till 

 lefnadssättet i vattnet äga en glatt, hårlös och körtellös hud, kan 

 man dock påstå, att de härstamma från hårklädda och med 



