2 2 FAUNA OCH FLORA 



lande inom denna grupp. De, som lefva af fisk, ha vanligen 

 mycket talrika tänder, men dessa äro likformiga och af enklaste 

 slag, i regel enspetsade och med en rot. De äro ordnade i 

 öfver- och underkäk så, att de gripa in emellan hvarandra, då 

 käkarne slutas. De förlängda käkarne med sina hvassa tänder 

 bilda på detta sätt ett utmärkt fångstredskap för kvarhållande 

 äfven af det halaste och slipprigaste byte. Hos dem, som 

 lefva af bläckfiskar, har tandsystemet däremot oftast undergått 

 en stark reduktion, och i regel finnas hos dem fungerande 

 tänder endast i underkäken, och stundom kunna de till och 

 med där inskränkas till blott tvenne. 



Bland de fiskätande tandhvalarne äro deljinerna bäst kända. 

 Till denna grupp hör den äfven vid våra kuster allmänna 



Springare. 



tumlaren (Phoccena phoccena), som årligen vår och höst före- 

 tager vandringar in i och ut igen ur Östersjön. Under dessa 

 vandringar var den förr föremål för fångst i rätt stor skala 

 vid Middelfart. Den är en af de mindre arterna, som ej blir 

 mer än 180 cm. lång och kännes lätt igen på sina från sidorna 

 hoptryckta tänder, som äro från 16 till 26 till antalet i hvar 

 käkhalfva. Andra arter af samma släkte förekomma bl. a. i 

 Sydatianten och i Stilla Oceanen. En egendomlighet för tum- 

 larne är, att de stundom, i synnerhet den sydatlantiska arten, 

 ha benknölar i huden vid och på ryggfenan. ^ Dessa antagas 

 vara rester af ett yttre pansar, som skulle ha funnits hos 

 dessa tandhvalars förfäder. 



^ Liknande knölar träffas i ett längsband på ryggen af ett närstående 

 släkte Neophoccena, som finnes i Indiska och Stilla Oceanen. Detta släkte sak- 

 nar ryggfena och har kortare nos. 



