1 8 FAUNA OGH FLORA 



gränsområdena äro enastående blottade på bete och det därför, 

 att de också användas som höstland, då renarna återvända 

 från Norge. Då är det ofta barmark, och genom de många 

 hjordarnas trampande blir lafven snart alldelas söndersmulad. 

 Marken består på stora sträckor af nästan bart grus och naken 

 mylla, och det enda som fmns där, är kråkris och fjällmjölon. 

 Allt efter som snön smälter bort, blir också den lilla laf, som 

 fmns kvar, oduglig genom att den torkar, och det blir då nöd- 

 vändigt också för herkarna att öfverge risplatåerna och bege 

 sig till gräsfjällen i Norge. Detta sker i allmänhet i början 

 eller midten af juni genom den vandring, som urskiljts under 

 namn af herkflyttningen. Den går till på samma sätt som 

 vaj flytt ningen, dock med det undantaget, att den går långsam- 

 mare på grund af det nu relativt rikligare betet och högre 

 upp på fjällen för att icke förorsaka skada på ängarna i da- 

 larna. I Norge bli sedan renarna kvar till dess gräset börjar 

 vissna och bruka åter vara på de nordligaste lafbetena i Sve- 

 rige i början af oktober. 



Som bekant är frågan om renarnas gång öfver gränsen 

 för närvarande förem.ål för politiska förhandlingar. Sedan 

 gammalt ha lapparna haft rätt att komma till Norge redan 

 1 maj, genom ett beslut i Karlstadskonventionen har emellertid 

 denna rätt tagits ifrån dem, och de få enligt detta (dess ikraft- 

 trädande har dock uppskjutits på några år) komma till Norge 

 först 15 juni. För den sydligare boende delen af de svenska 

 lapparna har denna ändrade bestämmelse mindre att betyda, men 

 med afseende på den här behandlade delen af dem, torde det 

 vara klart, att fasthållandet vid det gamla helt enkelt är en 

 lifsfråga. Och äfven om man inte genom direkta undersök- 

 ningar visste, att detta tidiga flyttande är omedelbart betingadt 

 af naturförhållandena, så skulle man blott behöfva närmare 

 erfara lapparnas förhållanden under flyttningen för att bli 

 fullt öfvertygad. Det är knappt någon öfverdrift att beteckna 

 den som en af de mest strapatsrika färder, som kunna tänkas. 

 Äfven för den, som hela tiden får bekvämt åka i pulka och 

 blott i de värsta backarna och morasen behöfver ta till ski- 



