OM RENEN OCH RENSKOTSF.LN I VARA NORDI.. I.Al'PMAHKSSOCKNAR I 5 



denna anordning är, visas bäst däraf, att den har samma fö- 

 delseår som den internationella lapplagen. Före år 1883 bru- 

 kade nämligen lapparna i regel föra hela hjorden samlad öfver 

 redan 1 maj. Herkarna gjorde visserligen också då stundom 

 skada, mcii lappen behöfde ingenting betala, och då var det 

 honom naturligtvis likgiltigt. Sedan ganska dryga böter ha 

 införts, ha lapparna tvungits att ändra förhållandena.^ 



Flyttningen med vajorna kan sägas vara så godt som en 

 enda språngmarsch på 20 å 30 mil. På den grund, att samma 

 flyttningsväg begagnas af flera lappar, bli nämligen de få bar- 

 tläckar, som finnas, snart alldeles sköflade, och det blir därför 

 nödvändigt, att med uppbjudande af all energi hinna fortast 

 möjligt fram till målet i Norge. Renen måste, som förut nämnts^ 

 reda sig så godt som uteslutande med kråkris och vissna strån, 

 ty af laf finns det knappast ett spår. Af denna föda blir 

 han gifvetvis mycket kraftlös, och ingenting är vanligare 

 än att utmed flyttningsvägen se flockar af kvarlämnade renar, 

 som inte orkat följa med den stora hjorden. Att dessa ofta 

 bli vargrof är klart. 



De olika lappbyarna flytta mycket olika långt in i Norge. 

 Somliga gå blott till de allra närmaste partierna af fjällkedjan, 

 andra gå ända fram till kusten. Ett alldeles särskildt intresse 

 erbjuda bland dessa senare de, som gå öfver till öarna i skär- 

 gården. En stor mängd renar vistas nämligen om sommaren 

 på de stora öarna Senjen, Ringvasö och Kvalö i Tromsö amt. 

 För att komma dit måste de simma öfver sund, som i ett fall 

 (mellan Ringvasö och fastlandet) gå upp till ^/i mil, och i 

 hvilka det ofta är en mycket stark strömsättning. Denna 



* Det bör kanske här anmärkas, att det nu rådande tillståndet mer ufver- 

 ensstämmer med de vilda renarnas vanor, än det, som rådde före år 1883. De 

 vilda renarna i Amerika dela sig vid sina flyttningar mot norr regelbundet på 

 2 grupper, den ena bestående af hufvudsakligen vajor, den andra af tjurar. Vaj- 

 flocken flyttar alltid ungefär en månad tidigare än tjurflocken. En antydning 

 härom får man för öfrigt äfven vid ett närmare aktgifvande på de tama renarna. 

 Dä man under flyttningen skall hopsamla den under natten spridda renhopeii. 

 visar det sig nämligen vara regel, att tjurar och oxar äro samlade i en flock 

 längre åt söder, medan vajorna bilda en gles, mot fjälls sträfvande rad i norr. Se 

 närmare om de amerikanska renarna hos E. Lö.nnberg : Om renarna etc. sid. 126 ff. 



