iJM RKNKX OCH RENSKÖISKI.X I VAF^A NURDI,. I.Al'rMAkKSSOCKNAR 1 1 



Annat blir förhållandet efter de ihållande tövädersdagar, som 

 vatiligen inträffa kring Marie bebådelsedag. Snön hinner då att 

 uppblötas decimeterdjupt och mer, och så snart några dagars 

 kallväder följer på töandet, har man en skare så fast, att man 

 kan köra med häst och släde på den utan att knappt lämna 

 något märke. En dylik skare är fullkomligt ogenomtränglig för 

 renen, och födan från marken är således afstängd. I sitt olika 

 förhållande i denna situation är det, som skogs- och fjällrenarnas 

 vägar skiljas. Marken är stängd för båda. Skogsreiien söker 

 då ersättning i trädlafvar, främst busklafvar (A/ectoria', men 

 äfven skorplafvar 'Parmeliaj. Dessa trädlafvar förekomma i 

 Lappland visserligen i betydligt större mängd än i söder, men 

 den tid, då de enbart måste brukas som föda (och det är från 

 skarens bildning till dess snön smält undan och det blir bar- 

 fläckar), är den svåraste af alla tider för skogsrenen. Fjäll- 

 renen undviker denna nödföda och uppsöker i stället skarfritt 

 område, och detta finner han i norr ofvan barrskogsgränsen. 

 Dit kommer skaren betydligt senare än till barrskogen, och 

 där är alltså marken länge tillgänglig, under det den är oåt- 

 komligt i barrskogsområdet. Skarflyttningen sker ofta i ett 

 synnerligen hastigt tempo. Det händer icke sällan, att då lappen 

 vaknar efter en kall, skarbildande natt nere i barrskogen, han 

 finner hela hjorden spårlöst försvunnen — den har i ett enda 

 ryck begifvit sig den 5 — 10 mil långa vägen till björkskogen — 

 och för lappen blir intet annat att göra än att skida efter och 

 försöka leta upp renarna igen. Det är för att undvika sådana 

 eventualiteter, som lappen inte vill vara för djupt nere i skogen 

 strax före skartiden, ty ju närmare han är det skarfria området, 

 desto kortare blir den för både människor och djur kraftödande 

 marschen undan svälten. 



I april månad vistas nu lappen på dessa eftervinterbetes- 

 land i björkskogen, och genom att långsamt draga sig mer och 

 mer mot norr eller genom att från björkskogen fly upp på 

 fjällslätterna undviker han skaren. Mot slutet af månaden 

 närmar sig emellertid den tredje fasen i vandringen, ty 

 kalfningstiden är snart inne. Då ha renarna hunnit så 



