8 FAUNA OCH FLORA 



och trakter med gräs (om sommaren). De väldiga barrskogs- 

 områdena i Lappland liksom åtminstone i norr största delen 

 af björkskogsområdet höra i utpräglad grad till de karakteris- 

 tiska typer, som i växtsamhällsläran gå under namnen Pineta 

 och Betiileta lichenosa (lafrika tall- och björkskogar), och ett 

 motsvarande förhållande gäller om de lägre fjällen. Så godt som 

 alla de låga fjäll, som dels isolerade sticka upp ur barr- och björk- 

 skogen, dels liksom bilda en förplatå till de egentliga högfjällen, 

 äro läckta af en risig lafmatta, i de flesta fall ett Empetretum 

 lichenosiim (kråkris och laf). På dessa områden vistas renen 

 under snötiden. Annorlunda te sig de trakter, där han lefver 

 på sommaren, högfjällen. Här utgöres vegetationen till öfver- 

 vägande del af täta gräsmattor eller rika örtbackar, och lafven 

 förekommer blott på de torraste och magraste ställena. Emel- 

 lertid är det icke alla högfjäll, som hysa ett dylikt gräsbete. 

 Genom en mängd iakttagelser har det visat sig,^ att de vida, 

 tätbevuxna grässlätter, som äro nödvändiga för fjällrenarna 

 under sommaren, äro oupplösligt förbundna med fjällkedjan 

 och dess skiffrar. Blott där lättvittrade seve- och silurbergarter 

 bilda ett tjockt, fmkornigt jordlager, kunna de ömtåliga gräsen 

 och örterna få ett tillräckligt skydd och sammansluta sig till 

 verkliga samhällen. En annan, synnerligen viktig faktor för 

 gräsvegetationens uppkomst är slutligen fuktigheten, ty blott 

 där jorden genom det sipprande vattnet från länge kvarliggande 

 snöfläckar hålles våt äfven ett stycke fram på sommaren, kan 

 en verkligt kraftig örtmatta uppstå. Går man öfver till granit- 

 fjällen förändras genast landskapet. Äfven om dessa fjäll äro 

 mycket höga och ha mycket länge kvarliggande snödrifvor, 

 ser man på dem ytterst -sällan gräsvegetation af den yppig- 

 het som i fjällkedjan. Skälet är det, att grundvillkoret, en 

 djup och fm mylla, i de flesta fall saknas. De svårvittrade 

 graniterna och gneiserna komma i allmänhet blott upp till en 

 för renen knappast användbar Carex /7^/äf«-formation med 



' Se härom E. Bergström och Th. Fries: Anteckningar till karta öfver 

 renbetesmarkerna ofvan barrskogsgränsen inom Karesuando och Jukkasjärvi norr 

 om Torneträsk. Uppsala 1909. 



