OM RENEN OCH RENSKÖJSEI.N I VÅRA NORDF.. I .\l'J'MARKSSOCKNAR 3 



liga flyttande är förbundet, liar endast detta gifvetvis icke 

 kunnat gälla som någon artkaraktär. Det har emellertid lyc- 

 kats professor E. Lönnberg att påvisa, att olikheten mellan 

 fjäll- och skogsrenar är betydligt större, än man förut antagit, 

 och att man verkligen torde vara berättigad att urskilja en 

 stor del skogsrenar från fjällrenarna som en särskild underart. 

 Det har nämligen visat sig, att afsevärda olikheter förefmnas 

 i de båda renslagens kraniebyggnad. ^ Särskildt påfallande är 



Fig. 2. Reliktförekoinst af Niiinig Cladonia alpestris från Kortovaara i Karesuand< 

 E. B — m foto. au g. 1909. 



skillnaden i näsbenens form. Betraktar man nämligen en ty- 

 pisk fjällrenskalle från sidan, ser man så godt som ingenting 

 af näsbenen, tydligen beroende därpå, att de äro starkt till- 

 plattade. Undersöker man på samma sätt en skogsrenskalle, 

 ser man däremot näsbenen mycket väl, en följd af, att de äro 

 starkt åsformigt upphöjda. En annan olikhet är skillnaden i 

 tandradens längd hos de fullvuxna djuren. Tandraden hos 

 skogsrenen är nämligen, trots dess större skalle, genomgående 



' Se härom E. Lönnberg: Taxonomic notes on palearctic reindeer. Arkiv 

 för zoologi. Bd 6, N:o 4. Stockholm 1909. 



