40 FAUNA OCH FLORA 



mindre än 5 goda arter fördelade på två släkten. Det ena af 

 dessa {Baloejiopterä) innesluter 4 arter, blåhvalen {B. musculus), 

 den längsta af alla kända arter, som blir 21 till omkring 26 

 m. och är mörkt blågrå med helsvarta barder; sillhvalen (B. 

 physalus) 18—20 m., ofvan gråsvart, under hvit, en del barder 

 mörka, en del mer eller mindre ljusa, ofta randiga med borstens 

 färg i öfverensstämmelse härmed från svarta till gråhvita; sej- 

 hvalen {B. borealis) 12 till 15 m., blåsvart ofvan, under hvit, 

 svarta barder med hvita borst; vikh valen {B. acutorostratä) 

 7,5 — 9,5 m., ofvan svart, under hvit med ett hvitt band öfver 

 bröstfenan och hvita barder. Till åtminstone en del af dessa 

 finnas parallellformer i andra haf, men om de äro fullt skilda 



Knölhval, 



arter eller ej, är ännu ovisst. Vikhvalens parallellform i Stilla 

 hafvet har t. ex. beskrifvits under namn af B. davidsojii och 

 blåhvalens under namn af B. siilphiireus. Den sistnämnda lär 

 bli ännu längre än sin atlantiska frände, alldenstund man mätt 

 ett exemplar, som varit 95 engelska fot långt. 



Det andra fenhvalsläktet, som är utbredt i de flesta haf 

 och äfven fmnes hos oss, är knölhvalen {Megaptera nodosa), 

 som kallas så till följd af en hel del knölformiga upphöjningar 

 på hufvudet. Dess bröstfenor äro ofantligt långa (3 meter 

 eller mera) längre än hos någon annan hvalart, under det att 

 hela djurets längd är 12—15 m. Till sin färgteckning är knöl- 

 hvalen ganska varierande, svart till grå med mer eller mindre 

 hvitt. I öfrigt öfverensstämmer knölhvalen ganska nära med 

 föregående släkte till sin byggnad. Båda ha nospartiet af 



