I 2 2 FAUNA OCH FLORA 



kerärter, rödbeta, pepparrot, lök, morötter, palsternacka, ange- 

 likört, ålandsrot, jordärtskockor, rädisor, gurkor. Sparris och 

 melon fmnes blott såsom yppiga sällsyntheter. De vanliga 

 grönsakerna äro spenat, portlake, pimpinell, indisk krasse, 

 krusmynta, mejram, dill, vinruta, rabarberblad, hvilka finnas uti 

 herrgårdarnas trädgårdar; i Bondens täppa ännu sällan natura- 

 liserade. 



Fruktträd finnas tyvärr sällsynt vid bondgårdarna, — i mot- 

 sats till i Uppland m. fl. st. — men saknas icke vid herrgårdarna, 

 särskildt vid Vissbo, såsom äpple, päron, genom ympning och 

 ockulering förädlade, plommon, körsbär. Fruktträden skjuta i 

 sandjorden fort och trifvas väl men äro för sin brådväxts skull 

 af mindre lång varaktighet. 



Apoteks- och Husbe/iofs-växter fmnas ymnigt, dem all- 

 mogen likväl icke har den omtanken att samla; allmogen kän- 

 ner icke sitt förråd. De märkligare äro: Vattenklöfver, Stäkra, 

 Sprängört, Hästsyra, Fetört, Wipefett (Drosera Pinguicula) m. m. 

 uti kärrängarna. Kring hustomterna växa Fläder, Bolmört, 

 Leijontand, Millefoliört, Renfana, Malört, Kyrfvel, Karrborre, 

 Brödkummin, Malva, Hundkäx, Svalört, Libbesticka, Odört 

 m. fl. — Uti ängslundar och backar växa: Kungsljus, Jordrök, 

 Arnica-té, Orchis-rot, Ernpris, Timjam, Kammilblommor, Vero- 

 nik-té, Jordref, Blodrot, Qvesved, Valerianört, Harsyra, Neglike- 

 rot, Hvitsippa, Styfmors viol (Sal. sofi. Tragop. Scorzonera) 

 m. fl. — Vid Rännilar och sjöar växa: Fackelros, Svärds- 

 lilja, Foderbräken, Kabbeleksört, Misnebröd, Kalmusrot, Näck- 

 rosen. 



Uti Bergrötter och Skogshedar växa: Ormbunkar, Tallört 

 (Monotropa), Mjölonris, Linnésört, Renmossa, Islandsmossa, 

 Fjällört (Latraea), Springkorn, Mosippa (An: vern:), Stensöta, 

 Lycopodiört, Fetknopp och många ymniga färgmossor. Bond- 

 folkets vanligaste färgväxter.^ 



' Allmogens färgkonst är likväl ännu i sin linda. Blott några grofva färger 

 ur Stenmossa, Albark, Björklöf, Jemna o. d. efter förfäders sed, ehuru allmogen 

 eljest — med insikt — kunde umbära dyrköpt färgstoft och kunna förskaffa sig 

 flera äfven äkta färgmedel. 



